ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/17590/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
за участю:
                    представника відповідача 1: Застеби Р.Ю.,
                    представника відповідача 2: Васіної А.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1  Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України
              на рішення    Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від    23.01.2023, (суддя суду першої інстанції  Жукова Є.О.), прийняте в м. Дніпрі у відкртому судовому засіданні, в адміністративній справі № 160/17590/22    за позовом ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів,

УСТАНОВИВ:
04.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом,  в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №390 від 16.08.2022 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 про накладення дисциплінарного стягнення "ПОНИЖЕННЯ У ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ"; 
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу №149 від 16.08.2022 року параграфу З ПОНИЗИТИ У ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ ДО МАЙОРА - підполковника ОСОБА_2 , командира військової частини НОМЕР_3 ; 
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 "Про результати службового розслідування" в частині пункту 2 про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_3 підполковника              ОСОБА_2             дисциплінарного             стягнення "ПОНИЖЕНННЯ у військовому ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ"; 
поновити ОСОБА_2 код РНОКПП НОМЕР_4 у військовому званні - "ПІДПОЛКОВНИК" з 16.08.2022 року.
          В обгрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що за результатами службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 року №208 накладено на позивача, підполковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_3 , дисциплінарне стягнення "пониження у військовому званні на один ступінь", як наслідок командиром військової частини НОМЕР_2 , наказом від 16.08.2022 №390 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді - пониження у військовому званні на один ступінь та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2022 року по особовому складу - пониження у військовому званні на один ступінь - до майора. Позивач вважає такі дії командира військової частини НОМЕР_1 та командира військової частини НОМЕР_2 відносно себе такими, що суперечать вимогам статутів Збройних Сил України, наказам Генерального штабу ЗСУ, засвідчує перевищення військовою особовою службової влади, намаганням знищити військові цінності як єдиноначальника, командної ланки під час прийняття рішень в бойових умовах. Крім цього, прийнятті накази є наслідком не встановлення всіх належних обставин/вини позивача так і подій, які не в повній мірі відображенні, та зазначені в акті службового розслідування від 11.08.2022 року, що призвело до прийняття незаконних наказів.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 23.01.2023 задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_2 №390 від 16.08.2022 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 про накладення дисциплінарного стягнення "ПОНИЖЕННЯ У ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ". Визнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу №149 від 16.08.2022 року параграфу 3 ПОНИЗИТИ У ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ ДО МАЙОРА - підполковника ОСОБА_2 , командира військової частини НОМЕР_3 . Визнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 "Про результати службового розслідування" в частині пункту 2 про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2     дисциплінарного    стягнення "ПОНИЖЕННЯ у військовому ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ". Поновив ОСОБА_2 , код РНОКПП НОМЕР_4 у військовому званні - "ПІДПОЛКОВНИК" з 16.08.2022 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 МОУ звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову  в задоволенні позову.
Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 МОУ обґрунтована тим, що позивачем допущено службову недбалість, яка полягає у вчиненні дій без належної оцінки оперативної обстановки, що могло призвести до великих негативних наслідків. Фактичні обставини щодо допущеної недбалості встановлені належним чином під час службового розслідування, відтак до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді пониженні у військовому званні на один ступінь. 
Військова частина НОМЕР_2 МОУ також звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що в ніч з 08.08.2022 на 09.08.2022, без дозволу на те старшого командира, командиром військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_1 прийнято рішення на відхід особового складу 1 стрілецької роти із СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", без ретельної підготовки та належної організації, що створило загрозу у відкритті для противника флангів сусідніх підрозділів і перетворилося на втечу до позиції СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Умовами, які призвели до неналежного виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_5 обр ТрО № 1791 ОКП-МИРНЕ від 25.07.2022, стало низький рівень особистої відповідальності командира військової частини НОМЕР_3 щодо обов`язку бути хоробрим, виконувати відданий йому наказ (розпорядження), обов`язку знати стан справ у дорученій йому військовій частині, вміло керувати ввіреною йому військовою частиною під час виконання бойового завдання та встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України. Причинами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста недисциплінованість, самовпевненість та ігнорування вимог керівних документів у військовій та оборонній сфері стосовно належного, повного та своєчасного виконання службових обов`язків на посаді командира військової частини НОМЕР_3 . Відповідач наголошує на правомірності та обґрунтованості оскаржуваних наказів, повноті проведення службового розслідування.
          Обидва апелянти вказують, що позивачем порушений строк звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі.
          Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що він не може прибути до судового засідання та надати особисті пояснення. Причин неможливості прибуття до суду позивач в цій заяви не вказав.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. (ч. 2 ст. 313 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 205 КАС України,    суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, адже у клопотанні позивачем не повідомлено поважних причин неможливості явки до судового засідання, а лише констатовано, що він не може прибути особисто. 
Відзиву на апеляційні скарги позивача до суду станом на час розгляду справи не подано.
           Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового  задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується відомостями, які міститься в матеріалах справи.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 року №204 "Про призначення службового розслідування", наказано провести службове розслідування стосовно залишення за наказом командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_3 в ніч з 08.09.2022 року на 09.08.2022 року позицій 1 стрілецькою ротою військової частини НОМЕР_3 ; проведення службового розслідування доручити комісії у складі: голови комісії - заступника командира - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 , членів комісії: старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 , офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 ; заступнику командира-начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_4 службове розслідування провести та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 24.08.2022 року.
Службовим розслідуванням було встановлено, що станом на 08.08.2022 року зазначену позицію займала 1 стрілецька рота військової частини НОМЕР_3 під командуванням старшого лейтенанта ОСОБА_7 .
В ніч з 08.08.2022 року на 09.08.2022 року командиром військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_1 була віддана команда про відхід із зазначеної позиції на іншу позицію відповідно пояснень підполковника ОСОБА_1 (що містяться у матеріалах акту службового розслідування затвердженим командиром в/ч НОМЕР_1 від 11 серпня 2022 року (вхідний №899 від 11.08.2022 року)), а саме: "Про відступ особового складу з СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 " можу пояснити наступне: отримавши інформацію про 2-х 200-х на СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", але це була помилкова інформація. Мною була дана команда на відхід на більш безпечну позицію " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", так як на СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 " відсутня логістика. Після того, як розібралися, що інформація не підтвердилася була дана команда повертатися на позицію СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", але вони цього не почули, тому о/с з позиції СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 " залишився на позиції СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Вищевказану команду командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_7 отримав від начальника штабу військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_9 , що підтверджується поясненнями майора ОСОБА_9 (що містяться у матеріалах акту службового розслідування затвердженим командиром в/ч НОМЕР_1 від 11 серпня 2022 року (вхідний №899 від 11.08.2022 року) де зазначено, що про відступ особового складу з СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 " можу пояснити наступне: я отримав повідомлення що 103 об Тро має 2-х 200-х. Мені показалось, що це на СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", але це була помилкова інформація. По радіозв`язку я почав подавати команду на відхід та закріплення на СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Але ця інформація була помилкова, но по радіозв`язку команда відбій не пройшла. Тому група особового складу перемістилась на СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Даний факт підтверджується рапортом командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_7 від 09.08.2022 року (що містяться у матеріалах акта службового розслідування затвердженим командиром в/ч НОМЕР_1 від 11 серпня 2022 року (вхідний №899 від 11.08.2022 року)) де зазначено наступне: Дійсним доповідаю, що в ніч з 08.08.2022 р. на 09.08.2022 р. я, командир 1-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_7 отримав команду від начальника штабу 103 батальйону НОМЕР_5 бригади на вивід людей з позиції " ІНФОРМАЦІЯ_1 " то відразу приступів до їх виконання. Мною була отримана команда за допомогою радіостанції. Після отримання команди від начальника штабу я, за допомогою радіостанції, яку мали чути всі кореспонденти, включаючи штаб, віддав команду про вивід людей з позиції " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Інформації про перевід людей на іншу позицію чи відбій вивода людей я не отримував та не підтверджував. Мною була сформована група з транспортом та організована евакуація людей з позиції "ІНФОРМАЦІЯ_1" на виконання наказу начальника штабу 103 батальйону. Евакуаційна група, почавши евакуацію, доповіла про хід евакуації по радіостанції. В цей момент я почав отримувати повідомлення від заступника командира 108 бригади про заборону залишати позиції. Я відповів, що я отримував команду від начальника штабу про вивід людей з позиції "ІНФОРМАЦІЯ_1.", яку зараз і виконую, на що через деякий час я отримав вказівку від заступника командира 108 бригади про відміну евакуації та переміщення людей па позиції " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Я доповів, що через нічні умови та відсутність засобів нічного бачення, а також незнання позиції "Копьйо", я доповів, що мої люди можуть зайняти тільки позицію " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", про що я відразу віддав команду своїм людям. Мої люди, отримавши команду на захід на позицію " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та закріплення там, припинили евакуацію та виконали поставлену задачу, про що доповіли по радіостанції. На даний момент зазначений особовий склад знаходиться на позиції " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Відповідно пояснень заступника командира бригади військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_12 (що містяться у матеріалах акту службового розслідування затвердженим командиром в/ч НОМЕР_1 від 11 серпня 2022 року (вхідний №899 від 11.08.2022 року)): Дійсним доповідаю, що 08.08.2022 р. приблизно біля 20.00 перебуваючи на КП 103 ОБ ТРО в радіоефірі почув доповідь командира 1 ср старший лейтенант ОСОБА_7 про відступ (евакуацію) з позиції "ІНФОРМАЦІЯ_1" його особового складу. Я вийшов в ефір та уточнив, за чиїм наказом це проводиться та де знаходяться його люди, та надав наказ не залишати позиції та негайно повернути людей. Старший лейтенант ОСОБА_7 доповів, що люди пройшли ВОП "ІНФОРМАЦІЯ_2" та знаходяться на дорозі. Я ще раз в радіоефірі надав команду: "Черкес, я ОСОБА_13, наказую повернути особовий склад на позиції". Старший лейтенант Запорожець після деяких суперечок в ефірі, та мого попередження про кримінальну відповідальність, почав подавати команду в радіоефірі своєму особовому складу про повернення на позиції. Через деякий час старший лейтенант ОСОБА_7 доповів, що його люди знаходяться на ВОП "ІНФОРМАЦІЯ_2", та що далі просування неможливе.
Відповідно викладеного вище вбачається, що командир військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_1 проявив службову недбалість тобто неналежним чином виконав свої службові обов`язки, що виразилось у наступному: не здійснив перевірку оперативної інформації на підставі якої прийняв рішення на відведення особового складу 1 стрілецької роти  військової частини НОМЕР_3 займаної позиції, не здійснив попереднього інформування та узгодження свого рішення про відведення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 із командуванням та суміжними підрозділами, не організував своєчасну передачу команд та розпоряджень особовому складу, не здійснював контролю за виконання наказу, а також змін оперативної обстановки на займаній позиції. Зазначене недбале ставлення до військової служби командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 могло привести до негативних наслідків, що виразилось у створенні відкриття для противника флангів сусідніх підрозділів.
Також комісією було перевірено запис в особовій картці щодо заохочень та стягнень і встановлено наступне, що підполковник ОСОБА_1 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: командиру військової частини НОМЕР_3 підполковнику ОСОБА_1 за низький рівень підготовки до проведення бойових стрільб оголошено догану (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 року №79 (з адміністративно-господарської діяльності); атестаційною комісією військової частини НОМЕР_1 па засіданні 12.07.2022 року встановлено: недоліки оформлення бойових та директивних документів в батальйоні та порушення термінів їх виконання; неповна готовність бойових позицій батальйону до оборони(протокол засідання атестаційної комісії № 2 від 12.07.2022 року).
З матеріалів справи вбачається, що   ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної та має не зняті дисциплінарні стягнення, а саме: догану "24.05.2022 р." та сувору догану " 12.07.2022 р.".
За результатами службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 року №208 накладено на позивача, підполковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_3 , дисциплінарне стягнення "ПОНИЖЕННЯ У ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ", як наслідок командиром військової частини НОМЕР_2 , наказом від 16.08.2022 №390 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді - ПОНИЖЕННЯ У ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2022 року по особовому складу - ПОНИЖЕННО у ВІЙСЬКОВОМУ ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ - ДО МАЙОРА.
Не погодившись з наказами про застосування дисциплінарного стягнення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що представниками відповідача-1, та відповідача-2 не було доведено будь-якими належними та допустими доказами, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України, яку ж саме позицію повино бути утримано згідно Бойового Розпорядження 108 ою ТрО №1791 ОКП-МИРНЕ від 25.07.2022 р., так і  той факт, що означений "відхід" все ж таки відбувався безпосередньо при виконанні бойового розпорядження у районі ведення бойових дій, та пояснення позивача щодо "відсутності логістики на СП " ІНФОРМАЦІЯ_1 "" відповідачами також не спростовані, а лише зазначено, проте непідтверджено будь-якими належними та допустими доказами,  що останнє "створило загрозу у відкритті для противника флангів сусідніх підрозділів і перетворилося на втечу до позиції СП "ІНФОРМАЦІЯ_2".
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. (ч. 5 ст. 122 КАС України)
Згідно ч.1 - 4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.          
          Згідно з частиною першою      статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України      суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За приписами      статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV      суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").
Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.  Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
          Встановлені обставини справи свідчать, що позивач оскаржує накази командира військової частини НОМЕР_2 №390 від 16.08.2022 року  та № 149, а також від 11.08.2022 "Про результати службового розслідування" в частині пункту 2 про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_3 підполковника              ОСОБА_2             дисциплінарного             стягнення "ПОНИЖЕНННЯ у військовому ЗВАННІ НА ОДИН СТУПІНЬ". 
          Як видно з матеріалів справи наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2022 №208 «Про результати службового розслідування» було надано позивачу для ознайомлення, однак останній від підпису в графі «Доведено до відома» відмовився ставити підпис про ознайомлення з наказом,а також з актом службового розслідування про що складено акт про відмову від ознайомлення з матеріалами службового розслідування. (а.с. 72)
          Водночас, з копією наказу командира військової частини №390 від 16.08.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 » позивач ознайомлений під підпис 17.08.2022. (а.с.39 - зворотний бік)
          Відтак, місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі розпочався 17.08.2022 та сплинув 27.09.2022.
          Водночас, позивач звернувся з адміністративним позовом про скасування наказів, поновлення у попередньому званні лише в листопаді 2022 року.
          Позивач в клопотання про поновлення строку звернення до суду посилається на те, що він не мав змоги оскаржити накази у  строк, оскільки брав участь у бойових діях в складі ЗСУ, разом з цим, 29.09.2022 звернувся за правничою допомогою до адвоката. Адвокат зробив запити щодо підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідь на запити отримав 28.10.2022 після чого в інтересах позивача було подано адміністративний позов.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року під час розгляду адміністративної справи № 9901/405/19, які були правильно застосовано судом апеляційної інстанції.
Законодавче обмеження строку, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
          Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що посилаючись на участь у бойових діях як на підству для поновлення строку звернення до суду позивачем не надано належних та допустимих доказів залучення його до виконання бойових завдань у період з 17.08.2022 до листопада 2022, не вказано як саме виконання обов`язків служби повністю унеможливило подання ним адміністративного позов у цій справі.
          Водночас, відповідачем надано суду пояснення та відповідні підтвердження, що з 23.08.2022 позивач прийняв посаду офіцера групи планування мобілізаційного розгортання відділу логістики штабу Військової частини НОМЕР_6 у АДРЕСА_1 , виконання обов`язків військової служби позивача не були пов`язані з безпосередньою участю у бойових діях. Тобто, з 23.08.2022 позивач перебував в м. Дніпрі та не залучався до виконання будь-яких бойових завдань, які б могли завадити своєчасному зверненню до суду.
          Таким чином, пислання позивача  на виконання ним бойвоих завдань як на підставу для поновлення строку суд апеляційної інстанції вважає необгрунтвованими, та такими о спростовані відповідачами.
          Саме по собі введення на території України воєнного стану також не може безумовно свідчити про неможливість своєчасного подання позивачем адміністративного позову, оскільки позивач не зазначає конкретних обставин у зв`язку з введенням воєнного стану, що зробили звернення до суду неможливим. 
          Посилання позивача на те, що за правовою допомогою він звернувся лише в вересні 2022 року, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, колегія суддів не приймає, адже позивачем не надано доказів, що він не міг звернутись за праовою допогою у межах строку, визначеного для оскарження наказів, таким чином, суд дійшов висновку, що підставою пропуску строку слугувала саме пасивна поведінка позивача, а підстави пропуску строку є суб`єктивними.
          Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що пропуск позивачем строку звернення до суду відбувся за суб`єктивних причин, поважних підстав для поновлення строку не існує, відтак адмністративний позов підлягає залишенню без розгляду в силу приписів ст. 123 КАС України.
Вишенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого ухвалою від 23.11.2022 Дніпропетровський окружний адміністративний суд фактично визнав причини пропуску строку, вказані позивачем, поважними, відкривши провадження  та допустивши розгляд справи по суті позовних вимог всупереч вимог ст. 123 КАС України. При цьому, вказана ухвала не містить мотивів з яких виходив суд визнаючи поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду. 
Вказане свідчить про грубе порушення судом вимог норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зазначене в силу ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про залишення позову без розгляду.
          Керуючись ст. 243, 123, 308, 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - задовольнити частково.
          Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України - задовольнити частково.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 в адміністративній справі №160/17590/22 - скасувати та нову постанову.
          Позовні вимоги   ОСОБА_1 залишити без розгляду.

          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
                    Повне судове рішення складене 17.05.2023.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай