Номер провадження: 33/813/96/23
Номер справи місцевого суду: 946/3528/22 
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,
при секретарі Павлючук Ю.В.,
за участю: представника ОСОБА_1 – адвоката Кудлюка О.І.,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кудлюка Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №025185 від 24.05.2022, ОСОБА_1 24 травня 2022 року о 22.45 год, керував автомобілем марки «DAF XF 105.460» д.н. НОМЕР_1 по вул. Портова, 7 в м.Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто судовий збір 496,20 гривень (а.с. 56-59).
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, адвокат Кудлюк О.І. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року є незаконною і необґрунтованою, тому просить її скасувати та закрити провадження по справі, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, адвокат Кудлюк О.І. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що 18 листопада 2022 року в межах строку на апеляційне оскарження постанови суду, ним було подано апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року, однак постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку із ненаданням до ордера витягу із договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. У зв`язку із чим, 22 грудня 2022 року адвокат Кудлюк О.І. повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити адвокату Кудлюку О.І. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року.
Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Кудлюка О.І., які підтримали доводи апеляційної скарги й просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: 
1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №025185 від 24.05.2022 (а.с. 1);
2)письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 24.05.2022, згідно яких водій, запаркованого попереду транспортного засобу «DAF XF 105.460» д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , з невідомих причин здійснив рух назад та пошкодив передню частину його транспортного засобу. ОСОБА_2 також вказав, що водій ОСОБА_1 вів себе не адекватно, мав запах алкоголю та не зміг пояснити свій вчинок (а.с. 3);
3)відеозаписом з портативного відеореєстратора, з кого встановлено, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився (диск а.с. 7).
Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 24 травня 2022 року, керував автомобілем марки «DAF XF 105.460» д.н. НОМЕР_1 по вул. Портова, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «DAF XF 105.460» д.н. НОМЕР_1 24 травня 2022 року о 22.45 год, по вул. Портова, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області, а лише знаходився в кабіні та відпочивав, а незначний рух його транспортного засобу відбувся у зв`язку із розгерметизацією гальм, та схилом на дорожньому покритті, оскільки зазначене є лише припущенням, з огляду на наступне.
Апеляційним судом був досліджений відеозапис із портативного відеореєстратора працівників поліції, згідно якого встановлено, що екіпаж патрульної поліції 24 травня 2022 року в м. Ізмаїлі Одеської області під`їхав до вул. Портова, 7, оскільки за викликом поступило повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, учасником якої був водій транспортного засобу «DAF XF 105.460» д.н. НОМЕР_1 – ОСОБА_1 та водій транспортного засобу DAF XF д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 ..
Далі в ході розмови працівники поліції зазначили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній категорично відмовився, вказав, що дійсно вживав алкогольні напої, однак не керував автомобілем, а автомобіль з невідомих причин здійснив рух назад.
Постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року в Апостолівського районного суду Дніпропетровської області було витребувано для огляду матеріали справи №946/3527/22, про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Так, згідно схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась по вул. Портова, 7 в м. Ізмаїлі Одеської області, від 24.05.2022, жодних недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які могли стати супутньою причиною ДТП не встановлено. Наявності уклону дорожнього покриття також не встановлено.
Будь яких заперечень щодо складеної схеми місця ДТП чи своїх доповнень до такої схеми ОСОБА_1 не заявляв та не висловлював.
Також, жодних доказів на підтвердження доводів розгерметизації гальм, внаслідок чого самоскид-зерновоз марки «DAF XF 105.460» масою близько 25 000 кг міг відкотитись назад, ОСОБА_1 ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.
Твердження про те, що наявність водійського посвідчення для ОСОБА_1 це єдиний спосіб заробітку та утримання сім`ї, не може слугувати законною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки зазначене не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік є безальтернативним.
Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката Кудлюка Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу адвоката Кудлюка Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький