Постанова
Іменем України 
 
18 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 707/2932/21
 
провадження № 61-7459св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ;
відповідачі: ОСОБА_2 , Білозірська сільська рада Черкаського району Черкаської області; 
третя особа - виконавчий комітет Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2022  року 
у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, третя особа - виконавчий комітет Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності особи на земельну ділянку.
 
Позов мотивований тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона є власником земельно ділянки, площею 0,2224 га, кадастровий номер 7124981000:03:002:0230, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 138607, виданого Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області 25 липня 2007 року. 
У травні 2021 року власники домоволодіння по АДРЕСА_1 , без її відома встановили бетонну огорожу, розташувавши її частину на земельній ділянці, що належить їй на праві приватної власності, у зв`язку з чим вона звернулася до Білозірської сільської ради. Погоджувальною комісією Білозірської сільської ради від 01 червня 2021 року встановлено порушення встановлення межових знаків по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 . Комісія рекомендувала сторонам звернутися до проектної організації для встановлення меж земельних ділянок, що було зроблено нею. Інженером-землевпорядником встановлено, що згідно зведеного плану земельних ділянок по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124981000:03:002:0058 (власник ОСОБА_2 ) та по АДРЕСА_2 , кадастровий номер 7124981000:03:002:0230 (власник ОСОБА_1 ), загальна площа накладання між ними складає 0,0054 га, в тому числі площами 0,0051 га, 0,0002 га, 0,0001 га.
Вважала, що накладення меж земельних ділянок відбулося внаслідок винесення Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області протиправного рішення від 28 серпня 2020 року № 110-27/VII «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ».
Ураховуючи викладене, позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 28 серпня 2020 року № 110-27/VІІ «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність                             ОСОБА_2 »; скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Л. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981000:03:002:0058, площею 0,15 га; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15 червня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У червні 2022 року представником ОСОБА_2 - Кучер Ю. В. - до суду апеляційної інстанції подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
 
Заява мотивована тим, що 17 травня 2022 року між адвокатом Кучер Ю. В. та клієнтом ОСОБА_2 укладено договір № 153 про надання правової допомоги, а саме представництва в суді апеляційної інстанції у справі 
№ 707/2932/21.
Зазначала, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 було вказано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, до відзиву додано копію договору № 153 про надання правової допомоги                   від 17 травня 2022 року та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 17 травня 2022 року, викладено клопотання про покладення судових витрат на позивача.
Вказувала, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Додатковою постановою Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2022  року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Ю. В. -задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000 грн на відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
 
Додаткова постанова апеляційного суду мотивована тим, що стороною відповідача докази в підтвердження витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Кучер Ю. В., було додано до відзиву на апеляційну скаргу. ОСОБА_1 не надавались заперечення щодо розміру витрат за надання правничої допомоги. 
Відтак, заява представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Ю. В. - про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У серпні 2022 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2022 рокускасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.  
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення заявник зазначав неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15, постановах Верховного Суду від 30  червня 2022 року у справі № 447/1949/17, від 22  вересня 2021 року у справі № 686/24187/17 тощо, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                            від 24 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 707/2932/21 із Черкаського районного суду Черкаської області.
 
У вересні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом проігноровано клопотання скаржника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи за заявою адвоката Кучер Ю. В., та надання можливості ознайомлення із справою. Апеляційним судом зроблено помилковий висновок, що 
ОСОБА_1 не надавались заперечення щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги, так як вона мала бажання надати заперечення особисто безпосередньо під час судового засідання.
Вказувала, що адвокатом Кучер Ю. В. 28 червня 2022 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення з порушенням процесуального строку (п`ятиденний строк) для подання доказів щодо витрат на правову допомогу. Так, Рішення Черкаського апеляційного СУДУ було ухвалене 15 червня 2022 року, а заяву про ухвалення додаткового судового рішення адвокатом 
Кучер Ю. В. було складено 28 червня 2022 року, та подано через канцелярію до Черкаського апеляційного суду 28 червня 2022 року, тобто зі спливом строків, передбачених положеннями статті 141 ЦПК України. Про поважність причини пропуску процесуального строку та клопотання про поновлення процесуальних строків адвокатом Кучер Ю. В. до суду апеляційної інстанції не заявлялись.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У вересні 2022 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Кучер Ю. В. -подано  відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм процесуального права. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Між адвокатом Кучер Ю. В. та клієнтом ОСОБА_2 17 травня 2022 року було укладено договір № 153 про надання правової допомоги, а саме представництва в суді апеляційної інстанції у справі № 707/2932/21 (а. с. 13-15, т. 2).
 
Пунктом 7 та 7.1 договору про надання правової допомоги від 17 травня 2022 року № 153 передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Договір укладено строком до виконання взаємних обов`язків та може бути розірваний на вимогу будь-якої сторони на підставі письмового повідомлення.
 
Відповідно до пункту 3 договору про надання правової допомоги 
від 17 травня 2022 року № 153 за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 6 000 грн. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Гонорар адвоката може оплачуватися на будь-якому етапі виконання даного договору. Клієнт може здійснити адвокатові оплату за послуги, які будуть надані в безготівковому порядку на рахунок адвоката або готівкою. Остаточний розрахунок між сторонами має бути здійснений не пізніше одного місяця з дня укладення даного договору.
 
На підставі договору про надання правової допомоги від 17 травня                      2022 року № 153 адвокатом Кучер Ю. В. 18 травня 2022 року видано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 у Черкаському апеляційному суді (а. с. 16, т. 2).
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокатом Кучер Ю. В. було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, який становив 6 000 грн. Додано копії договору про надання правової допомоги від 17 травня                      2022 року № 153, ордеру від 18 травня 2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17 травня 2022 року (а. с. 10, 13-16, 18 т. 2).
 
Відповідно до прибуткового касового ордеру від 17 травня 2022 року, № б/н, ОСОБА_2 сплатила 6 000 грн на виконання договору про надання правової допомоги від 17 травня 2022 року № 153 (а.с. 18, т. 2).
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
 
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
 
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
 
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
 
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в                        статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
 
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
 
З матеріалів справи убачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Ю. В. - до суду апеляційної інстанції надано договір про надання правової допомоги від 17 травня 2022 року № 153, пунктом 3 якого визначено, що за правову допомогу Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 6 000 грн.
 
Встановлено, що представником ОСОБА_2 - адвокатом Кучер Ю. В.- до суду апеляційної інстанції разом з відзивом на апеляційну скаргу                                  ОСОБА_1 було вказано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, до відзиву додано копію договору про надання правової допомоги від 17 травня 2022 року № 153 та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 17 травня 2022 року. 
 
Встановлено, що заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу позивачем не подавалися.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції з дотримання норм процесуального права дійшов правильного висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Ю. В. - про ухвалення додаткового рішення.
 
Посилання касаційної скарги на те, що представником ОСОБА_2 - адвокатом Кучер Ю. В. - заяву про ухвалення додаткового рішення подано з пропуском строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, безпідставні, оскільки клопотання про розподіл судових витрат та докази на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_2 - адвокатом Кучер Ю. В. - було викладено у відзиві на апеляційну скаргу, а відповідно до частини другої статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. І такий строк заявником не порушено. 
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог                             статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2022  року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара 
 
С. Ф. Хопта