ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/955/23 Справа № 201/2700/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 травня 2023 року                                                        м. Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю

особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності         — ОСОБА_1 
захисника (в режимі відеоконференції)         — Потерайло А.М.

апеляційну скаргу захисника Потерайло А.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , - на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою:         
АДРЕСА_1 , 

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

       Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Відповідно до встановлених судом обставин, 12 лютого 2023 року о 03 годині 45 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 2-д по Бульвару Слави в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода), та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
       З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       В апеляційній скарзі захисник просить постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону та порушення процедури проходження огляду. Вважає, що судом не надано належної оцінки відсутності доказів на підтвердження руху та зупинки транспортного засобу, через що у співробітників поліції були відсутні підстави для вимоги щодо проходження огляду. 
Зауважує, що дії співробітників поліції не відповідали вимогам Інструкції та Закону України “Про національну поліцію”, оскільки у останніх не було законної підстави для зупинки транспортного засобу, а рапорт поліцейського не є належним доказом на підтвердження факту керування ним. Звертає увагу, що відеозапис не містить доказів того, що ОСОБА_1 були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух.
Зазначає про порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції не було запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу та не видавалось направлення для огляду в медичному закладі. Вважає, що об`єктивних доказів вчинення правопорушення матеріали справи не містять, працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб, в порушення вимог закону запропоновано пройти огляд, а також фактично не роз`яснено права та обов`язки, а відмітка у протоколі є формальним посиланням на виконання вимог закону.

       Суд апеляційної інстанції, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
       Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 043646, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та згідно із вимогами Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропоновано пройти відповідний огляд, на що останній відмовився; рапортом співробітника поліції, згідно із яким 12 лютого 2023 року о 03 год. 40 хв. під час патрулювання був зупинений автомобіль «Лексус», д/н НОМЕР_1 , за порушення комендантської години, після чого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, останній на пропозицію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних приладів та у медичному закладі відмовився. 
       Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода, було запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній категорично відмовився, що підтверджується відеозаписом, що міститься в матеріалах справи та є належним та допустимим доказом по справі.
       Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.        
       Протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським саме за відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто встановлено порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України. Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, поліцейські не складали і не вручали відповідне направлення та не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції оцінює критично. 
       Так, висунута стороною захисту версія у цій частині полягає у тому, що за кермом автомобіля «Лексус», д/н НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_2 , якого ОСОБА_1 попросив відвезти його додому на своєму власному автомобілі. Вони зупинились у тупику двору, і коли ОСОБА_2 виходив із-за керма, то в нього випав мобільний телефон, після чого він попросив ОСОБА_1 сісти на місце водія і посунути сидіння, а він сів назад, намагаючись дістати телефон, і в цей час до автомобіля під`їхали працівники поліції.
       Дану версію суд апеляційної інстанції оцінює як нелогічну, надуману і таку, що спростовується матеріалами справи, зокрема дослідженим відеозаписом. При цьому враховується, що ця версія не спростовує факту перебування у русі автомобіля «Лексус», д/н НОМЕР_1 , безпосередньо перед тим, як до нього негайно після його зупинки під`їхали працівники поліції, а зводиться лише до заперечування факту керування ним на той час саме ОСОБА_1 . Крім того, стороною захисту ніяк не обгрунтована необхідність заїзду вказаного автомобіля взимку у пізній нічний час доби - о 03:45 годин, під час комендантської години, до тупику двору по Бульвару Слави, 2д у м. Дніпрі, в той час як згідно із апеляційними доводами та відеозаписом ОСОБА_2 повинен був відвезти ОСОБА_1 додому за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 108/3/68, що значно віддалена географічно. Не обгрунтована і причина виходу ОСОБА_2 із-за керма вказаного автомобіля.
       З дослідженого відеозапису вбачається, що після того, як співробітники патрульної поліції підійшли до автомобіля «Лексус», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вийшов з місця водія вказаного автомобіля, а інша особа чоловічої статі — із заднього сидіння, при цьому співробітники поліції запитали, хто саме керував автомобілем, на що ОСОБА_1 підтвердив, що водієм був саме він, а інший чоловік заперечень не висловив. З відеозапису також не вбачається, що вказані особи здійснювали будь-які пошуки в салоні автомобіля, як про це зазначає захисник. У подальшому ОСОБА_1 повідомив свої анкетні дані та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння і роз`яснено наслідки відмови від його проходження, на що останній відмовився та зазначив, що наслідки відмови йому зрозумілі. Крім того ОСОБА_1 повідомив, що вони повертаються з караоке та їдуть додому, за адресою АДРЕСА_1 , та запитував про можливість продовження руху принаймні до місця проживання. На всьому протязі спілкування зі співробітниками патрульної поліції ОСОБА_1 та чоловік, що їхав разом з ним в автомобілі, не вказували про те, що за кермом був не ОСОБА_1 , або про те, що автомобіль не перебував у русі, як не зафіксовані відеозаписом і будь-які інші відомості, які б підтверджували апеляційні доводи.
       На думку суду апеляційної інстанції, даним відеозаписом посилання апелянта на недоведеність факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 спростовуються поза розумним сумнівом.
       Під час апеляційного перегляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний власноручно ОСОБА_1 при цьому будь - яких заперечень чи зауважень він не висловлював. 
       Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння та акту такого огляду колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 8, п. 10 Розділу ІІ вищезазначеної Інструкції та Додатку № 1 до неї, акт огляду на стан сп`яніння складається за наслідками проведення такого огляду, а направлення для огляду на стан сп`яніння складається з метою проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я.
       З огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на місці, так і від огляду у закладі охорони здоров`я, складання вказаних документів не було доцільним, а їх наявність або відсутність не впливає на доведеність вини правопорушника в інкримінованому адміністративному правопорушенні. 
       Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Порядок запровадження комендантської години передбачено "Порядком здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 р. № 573. Час та тривалість комендантської години на території Дніпропетровської області запроваджена з 24:00 до 05:00, під час якої забороняється перебувати на вулиці та громадських місцях крім осіб, яким надано таке право, що засвідчується перепусткою або осіб, які мають відповідне посвідчення.
       Згідно із рапортом співробітника поліції та відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 керував транспортним засобом 12 лютого 2023 року о 03 год. 45 хв., тобто у період дії комендантської години, що було достатньою підставою для його зупинки. 
Твердження апелянта про відсутність передбачених законом підстав для зупинки поліцейськими транспортного засобу не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним, а також зважаючи на те, що апеляційні доводи у цій частині в цілому не спростовують правильності висновків суду щодо відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння та не нівелюють порушення цим водієм вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а отже не звільняють останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Інші доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
       Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

       Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу захисника Потерайло А.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
               апеляційного суду         А.А. Мазниця