ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2023 року                                    Справа № 918/1086/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. ,  суддя Мельник О.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Костопільської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 у справі № 918/1086/22 (суддя Романюк Р.В., повний текст рішення складено 30.01.2023) 
за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" 
до Костопільської міської ради 
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Укртелеком" (далі - позивач, АТ "Укртелеком") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Костопільської міської ради (далі - відповідача, міська рада) про стягнення заборгованості в розмірі 28 465, 14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період із січня 2021 по грудень 2021 надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам (споживачам) Костопільської міської територіальної громади на виконання законодавчих вимог, що містяться у Законах України "Про жертви нациських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, вертеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". За вказаний рік позивачем були надані послуги на пільгових умовах населенню на суму 28 465, 14 грн. Проте, всупереч нормам чинного законодавства, відповідач добровільно не відшкодував позивачу як оператору телекомунікацій вартість послуг, наданих пільговим категоріям громадян.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 у справі № 918/1086/22 позов задоволено.
Суд першої інстанції, проаналізувавши вимоги чинного законодавства та враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо розрахунку за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за надані послуги підлягають задоволенню.  Також місцевий господарський суд зазначив, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Костопільська міська рада звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити в позові повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- у спірний період забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, яке проживає на території Костопільської територіальної громади Рівненської області, належало до компетенції Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, оскільки саме управління є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який підзвітний головному розпоряднику бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми - Мінсоцполітики;
- у міській раді відсутній структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, що має доступ до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, що мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003;
- розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та акти звіряння розрахунків позивачем направлялись у письмовій та електронній формі на адресу Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації. Оригінали вказаних документів у міській раді відсутні;
- в матеріалах справи фактично відсутні відомості щодо дійсності перебування осіб, що визначені у списках, тих кому було надано послуги, у статусі пільговиків, не підписано акти  звіряння розрахунків та не погоджено інформацію, яка міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, що мають право на пільги (з поіменним списком абонентів та зведені розрахунки).
- оскільки міська рада не є розпорядником коштів, призначених для відшкодування витрат пільгових категорій осіб на послуги зв`язку, не має доступу до реєстру пільговиків, ці повноваження не відносяться до повноважень ради, то відповідач не мав змоги перевірити дійсність заявлених вимог щодо оплати телекомунікаційних послуг;
- міська рада може бути відповідачем у випадку укладення відповідного договору з оператором, шляхом взяття на себе договірних зобов`язань відшкодовувати пільги на телекомунікаційні послуги або ж у разі прийняття відповідного рішення на сесії ради та у випадку можливості здійснювати такі витрати з бюджету міської ради. Тобто в даному випадку відшкодування витрат на послуги зв`язку є правом, а не обов`язком ради;
- позивачем фактично пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, до неналежного відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/1086/22 у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.
Листом від 17.02.2023 матеріали справи № 918/1086/22 витребувано з Господарського суду Рівненської області.
27.02.2023 до суду надійшли матеріали даної справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 відкрито провадження за апеляційною скаргою Костопільської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 у справі № 918/1086/22; встановлено сторонам строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив; роз`яснено учасниками справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Дана ухвала суду направлена на адреси сторін, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

АТ "Укртелеком" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Костопільської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 у справі № 918/1086/22 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Позивач зазначає наступне:
- апеляцiйна скарга не відповідає вимогам ст. ст. 258, 259 ГПК України;
-  твердження відповідача про помилковість висновків суду першої інстанції щодо того, що відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання є безпідставними  та необгрунтованими;
- посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України № 1101 від 24.12.2019 є помилковим, оскільки вказана постанова не регулює відносини сторін в частині компенсації пільговій категорії громадян вартості послуг зв`язку;
- твердження відповідача про те, що він не є розпорядником інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, а відтак, на його думку це є підставою для відмови у позові, не узгоджується із нормами законодавства;
- статус апелянта як належного відповідача по справі підтверджується постановою КМУ №845 від 03.08.2011, якою затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, відповідно до якої - лише розпорядник коштів може виступати боржником за рішенням суду про стягнення коштів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Костопільської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 у справі № 918/1086/22 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, АТ "Укртелеком" (позивач), є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

АТ "Укртелеком" надано протягом січня - грудень 2021 включно телекомунікаційні послуги на пільгових умовах абонентам - мешканцям Костопільської міської громади, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

Факт надання послуг та фактичне споживання їх споживачами, які користуються такими пільгами, підтверджується розрахунком боргу та розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг населенню за період січень - грудень 2021 (а. с. 8-17).

Відповідно до розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача із відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг з оплати телекомунікаційних послуг за період з січня 2021 по грудень 2021 складає 28 465,14 грн.

Позивач (щомісячно) направляв Управлінню соціального захисту населення Рівненської РДА для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні розрахунки та акти звіряння з сумою заборгованості, про що свідчать супровідні листи та описи вкладення (а. с. 18-53).

Управління соціального захисту населення Рівненської РДА листом № вих-499/01-21/21 від 10.03.2021 звернулося до Західного макрорегіону АТ "Укртелеком" із проханням надати розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям пільг з оплати послуг зв`язку надавати до управління у розрізі територіальних громад. 

Відповідно до листів позивача, адресованих Управлінню соціального захисту населення Рівненської РДА, позивач просив відповідача надати інформацію, яка міститься в Реєстрі та направити розбіжності, виявлені за результатами звіряння розрахунків видатків з інформацією, яка міститься у Реєстрі; направити акт звіряння розрахунків. При цьому, зазначав, що позивачем надано на електронну адресу розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку у квітні 2021 - грудні 2021 (із зазначенням кількості абонентів у вигляді файлів DBF-формату) та згідно положення п. п. 204 ст. 91 БК України, видатки на пільги з послуг зв`язку належать до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів.
Відповідей на вищевказані листи суду не надано.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.07.2021 у справі № 918/558/21 стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації на користь АТ "Укртелеком" Рівненська філія АТ "Укртелеком" заборгованість за 2020 в розмірі 56 414, 71 грн та 2 270 грн витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.12.2021 здійснено заміну сторони (боржника) у справі № 918/558/21 з Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації на його правонаступника Управління соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації.

Відповідно до листа № вих-2142/08/01-57/22 від 20.06.2022 Рівненської РВА Рівненської області, адресованого Костопільському міському голові, військова адміністрація просила виділити кошти для погашення заборгованості в сумі 58 684,71 грн. Зазначена сума компенсації за надані пільги відшкодовується з видатків місцевого бюджету та потребує термінового врегулювання.

Костопільською міською радою прийнято рішення № 771 від 13.07.2022 "Про внесення змін до міського бюджету Костопільської міської територіальної громади на 2022 рік".

Відповідно до Додатку 4 "Зміни до бюджетних трансфертів на 2022 рік" до рішення Костопільської міської ради "Про внесення змін до міського бюджету Костопільської міської територіальної громади на 2022 рік" № 771 від 13.07.2022, найменування трансферту/найменування бюджету - отримувача міжбюджетного трансферту - Інші субвенції з місцевого бюджету (на виконання заходів по Програмі забезпечення виконання рішень суду та виконавчих документів інших органів на 2021-2022 роки (за надані послуги зв`язку АТ "Укртелеком" пільговій категорії громадян та витрати по оплаті судового збору)) / Районний бюджет Рівненського району; усього - 58 684,71 грн. 

Відповідно до платіжного доручення № 659 від 15.08.2022, відповідачем переховано кошти в розмірі 58 684, 71 грн, призначення платежу - перераховано іншу субвенцію районному бюджету згідно рішення міської ради № 771 від 13.07.2022, за кодом доходів 41053900.

Відповідач надав до матеріалів справи лист "Щодо взаємовідносин по компенсації пільг" №2479/02-08 від 28.10.2022, направлений АТ "Укртелеком" та Рівненській філії АТ "Укртелеком" (у відповідь на листи № 197/20 від 20.05.2022, № 05_461000/Р від 05.06.2022 р.; №06_461000/Р від 05.07.2022; № 07_461000/Р від 05.08.2022; № 347/20 від 0908.2022, № 08_461000/Р від 05.09.2022), в якому зазначено, що міською радою місцевих програм щодо фінансування витрат на надання пільг окремим категоріям громадян за телекомунікаційні послуги на пільгових умовах не приймалося, у місцевому бюджеті видатки на оплату за наданий пільговий зв`язок окремим категоріям громадян не затверджені. Субвенцій з державного бюджету до міського бюджету на ці цілі не надходило. 
При цьому у даному листі міською радою зазначено про виділення коштів для погашення заборгованості у сумі 58 684,71 грн, отже підстав для повторного відшкодування АТ "Укртелеком" витрат пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населеня Костопільської міської територіальної громади, немає. 
Також міська рада вказала про відсутність договірних зобов`язань з АТ "Укртелеком", відхилила претензію на суму 42 366, 37 грн та відсутність можливості надати інформацію, яка міститься в Реєстрі, (провести звірку пільговиків), оскільки у міській раді відсутній структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, що має доступ до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Позивач направив відповідачу претензію № 460/20 від 25.11.2022, в якій зазначено, що станом на день підписання даної претензії невідшкодована компенсація по видатках на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення м. Костопіль за 2021 рік становить 28 465, 14 грн, просив розглянути претензію та сплатити суму заборгованості.

У відповідь на вказану претензію, відповідач листом № 2714/02-08 від 05.12.2022 повідомив про відхилення претензії позивача на суму 28 465, 14 грн, вказавши, про виділення коштів для погашення заборгованості у сумі 58 684,71 грн (інша субвенція з місцевого бюджету на виконання заходів по Програмі забезпечення виконання рішень суду та виконавчих документів інших органів за 2021-2022 роки (за надані послуги зв`язку) районному бюджету Рівненського району. Підстав для повторного відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення територіальної громади за 2021 рік, немає. Разом з тим, у вказаній відповіді, відповідач зазначив, що станом на 05.12.2022 відсутні договірні зобов`язання між міською радою та АТ "Укртелеком" щодо фінансування витрат на компенсацію пільг за надані послуги зв`язку. До міської ради розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаний з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку за 2021 рік не надано, акти звірки заявлених до відшкодування сум не підписувалися. У міській раді відсутній структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, що має доступ до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. Міською радою місцевих програм щодо фінансування витрат на надання пільг окремим категоріям громадян за телекомунікаційні послуги на пільгових умовах не приймалося, у місцевому бюджеті видатки на оплату за наданий пільговий зв`язок окремим категоріям громадян не затверджені.

Предметом даного позову є вимога позивача про стягнення із відповідача 28 465, 14 грн заборгованості. Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги на пільгових умовах населенню на виконання законодавчих вимог в період із січня 2021 по грудень 2021.
До предмету доказування у даній справі входить визначення правовідносин між сторонами, встановлення наявності/відсутності обов`язку з оплати наданих телекомунікаційних послуг.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що за змістом пунктів 1, 6 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".
Згідно із статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
За змістом пункту 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.
Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для низки категорій громадян встановлено такими Законами України: "Про жертви нациських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, вертеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Норми цих законів, зокрема, спрямовані на реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких пільг.

Суд вказує, що Законом України "Про внесення змін до БК України" від 17.09.2020 № 907-ІХ, який введено в дію з 01.01.2021, внесено зміни до ст. 85, 86 і 89 БК України, відповідно до яких розмежовано дохідні і видаткові джерела надходжень між районними бюджетами та бюджетами місцевого самоврядування, закріплено фінансову базу за новоутвореними громадами для забезпечення виконання визначених законодавством повноважень.
З 01.01.2021 р. згідно з Законами України від 17.09.2020 р. № 907-ІХ та від 15.12.2020 р. №1081-IX, розмежовано склад доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад (ст. 64 БК України) та склад доходів загального фонду районних бюджетів (ст. 64-1 БК України).
В результаті таких змін територіальні громади отримали фінансову незалежність від районів та перейшли на прямі міжбюджетні відносини з державним бюджетом.
Згідно зі схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 № 333-р Концепція реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні, адміністративно-територіальною одиницею базового рівня є громади.
Відповідно до принципу субсидіарності бюджетної системи України розподіл видів видатків між державним бюджетом та місцевими бюджетами, а також між місцевими бюджетами ґрунтується на необхідності максимально можливого наближення надання публічних послуг до їх безпосереднього споживача (п.7 ч. 1 ст. 7 БК України).
Забезпечення надання публічних послуг жителям територіальної громади в першу чергу покладається на представницький орган місцевого самоврядування територіальної громади.
В силу положень Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад", представницьким органом місцевого самоврядування об`єднаної територіальної громади є сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади.
З 01.01.2021 у зв`язку із зміною адміністративно-територіального устрою України (з децентралізацією) змінено розподіл обсягу повноважень і фінансових ресурсів між районами і громадами, в тому числі і підхід щодо реалізації права на соціальний захист мешканців територіальних громад.
Згідно із розпорядженням КМ України від 12.06.2020 № 722-р, адміністративним центром Костопільської територіальної громади Рівненської області визначено м. Костопіль.

Отже, вищевказаними нормами визначено, що до видатків місцевих бюджетів належать видатки на оплату пільг з послуг зв`язку громадянам, на яких поширюються такі пільги відповідно до законів України. Забезпечення надання публічних послуг жителям територіальної громади в першу чергу покладається на представницький орган місцевого самоврядування територіальної громади.

Представницьким органом Костопільської міської територіальної громади є Костопільська міська рада, яка представляє інтереси територіальної громади, здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Суд вказує, що згідно положень ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти.
Органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України (ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" держава гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.
Здійснення повноважень місцевого самоврядування на рівні мінімальних соціальних потреб, який гарантується державою, забезпечує мінімальний бюджет місцевого самоврядування (ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет (ст. 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.
Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Виходячи із системного аналізу положень Бюджетного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" вбачається, що саме представницький орган місцевого самоврядування є відповідальним за забезпечення здійснення видатків на пільги з послуг зв`язку з бюджету місцевого самоврядування.

Також відповідно до ч. 1-4 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Положеннями ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

З огляду на викладене, суд вважає, що саме Костопільська міська рада відповідальна, зокрема, за затвердження та забезпечення здійснення видатків на відшкодування підприємствам - надавачам послуг витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку.

Суд звертає увагу, що саме внаслідок віднесення Бюджетним кодексом України з 01.01.2017 витрат на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 21.06.2017 № 426 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256", якою з Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету були виключені пільги з послуг зв`язку з переліку видатків місцевих бюджетів, які фінансуються за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Окрім того, постанова КМ України від 04.03.2002 № 256, якою затверджений Порядок №256, втратила чинність з 24.12.2019 внаслідок прийняття постанови КМ України від 24.12.2019 № 1101 "Деякі питання виплати державної соціальної допомоги", якою затверджений Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення. Проте, цим Порядком не передбачена компенсація витрат на пільги з послуг зв`язку за рахунок коштів державного бюджету.

Для громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення належного життєвого рівня (ст. 48 Конституції України). Установлене Законами України і гарантоване Конституцією України право окремих категорій громадян на пільги з оплати послуг зв`язку, не може бути порушеним.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про те, що саме відповідач у межах своїх повноважень має забезпечувати, зокрема, реалізацію державної політики з питань соціального захисту населення, виконання функцій головного розпорядника коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку та інших передбачених законодавством пільг.

В свою чергу, з огляду на те, що розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг в Костопільській територіальній громаді, на момент надання послуг пільговим категоріям громадян (01.01.2021 по 31.12.2021) була Костопільська міська рада, отже на підставі зазначених вище норм законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Костопільської територіальної громади, має здійснюватися відповідачем за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Разом із тим, внесення змін до постанови КМ України № 256 від 04.03.2002, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, свідчить про те, що фактично відбулася зміна джерела фінансування визначених законодавством пільг на послуги зв`язку, а саме замість фінансування з державного бюджету вказані витрати мають фінансуватись з місцевих бюджетів.

Водночас, згідно ч. 6 ст. 48 БК України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відтак, Костопільська міська рада зобов`язана здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, незважаючи на те, що Законом України про Державний бюджет на відповідний рік не були передбачені кошти на ці видатки, адже певне право виникає в особи, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, причому не у зв`язку зі згаданим Законом та похідними від нього актами (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правового акту, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин (вказаної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі 927/465/17).

Також суд вказує, що чинне законодавство України не передбачає обов`язкової наявності договірних відносин сторін для здійснення відшкодування витрат за послуги, надані пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із вище перелічених нормативних актів і не залежать від волевиявлення постачальників послуг та відповідних органів.
Відсутність укладеного між сторонами договору на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, не впливає на обумовленість виникнення зазначених зобов`язань з положень законів України та відсутністю умови про обов`язковість укладення такого договору з положень законодавства, що узгоджується із ч. 1 ст. 174 ГК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України.

Надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов`язком позивача, а надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян. При цьому зобов`язання сторін виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання, а обов`язок оператора послуг з надання таких пільг не перебуває у залежності від наявності бюджетних коштів для відшкодування відповідних витрат, а визначається виключно статусом та запитом відповідної категорії споживачів.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з січня по грудень 2021 включно в розмірі  28465,14 грн. 

При цьому, відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання. Частиною 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).
Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007, Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).
Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги доводи відповідача про відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення Костопільської міської територіальної громади за 2021 рік на суму 58 684, 71 грн, оскільки, як вбачається з Додатку 4 до рішення "Зміни до бюджетних трансфертів на 2022 рік" до рішення Костопільської міської ради "Про внесення змін до міського бюджету Костопільської міської територіальної громади на 2022 рік" № 771 від 13.07.2022, платіжного доручення, вказані видатки були виділені та перераховані відповідно до рішення суду від 29.07.2021 у справі 918/558/21 за період - 2020 рік.  

Доводи відповідача, що міська рада є органом місцевого самоврядування, проте, місцевим органом виконавчої влади, у даному випадку, є Рівненська районна державна адміністрація, судом першої інстанції також правомірно не прийнято до уваги, оскільки із урахуванням приписів Закону України "Про місцеві державні адміністрації", Рівненська районна державна адміністрація не може здійснювати видатки з місцевого бюджету, оскільки є органом виконавчої влади та розпорядником коштів державного бюджету нижчого (районного) рівня, при цьому, відповідно до бюджетної політики Держави принципом самостійності бюджетної системи України є те, що Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. 

Також безпідставними є твердження відповідача про те, що він не є розпорядником інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, оскільки жоден нормативний акт не ставить в залежність ведення реєстру пільговиків із обов`язком здійснення відшкодування пільг на послуги зв`язку. Станом на період виникнення правовідносин, обов`язок ведення реєстру покладений був на Управління соціального захисту населення Рівненської РДА, а обов`язок здійснення відшкодування пільг - на орган місцевого самоврядування або розпорядника відповідних бюджетних коштів. Оскільки розпорядником коштів місцевого бюджету Костопільської міської територіальної громади є Костопільська міська рада, відтак, остання зобов`язана проводити відшкодування вказаних пільг.

Доводи скаржника про те, що позивачем фактично пред`явлено позов до неналежного відповідача, є безпідставні та спростовуються встановленими судом вище обставинами у справі.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Безпідставними є доводи позивача про те, що подана відповідачем апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. ст. 258, 259 ГПК України, оскільки до матеріалів справи додані докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача в силу ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Костопільської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 у справі № 918/1086/22 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий  суддя                                                                      Олексюк Г.Є. 

        Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.