Справа № 307/1408/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,
       з участю секретаря Сливки С.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду від 02 лютого 2022 року (у складі судді Гримута В.І.) за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», заінтересовані особи: приватне акціонерне товариство «КБ «Надра», ОСОБА_1 і Тячівський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -
ВСТАНОВИВ:
       ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» (надалі – Товариство) звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у грудні 2021 р. 
       Просило:
-замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника – Товариство, у виконавчих листах, виданих по справі № 307/1408/15;
-видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
На обґрунтування заяви Товариство вказало, що 10.04.2017 р. Тячівський районний суд ухвалив рішення по справі № 307/1408/15-ц про стягнення боргу за кредитним договором № 60-09/02-2008 від 13.02.2008 р. із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра». На виконання указаного рішення Тячівський районний суд видав банку виконавчі листи.
Між ПАТ «КБ НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» 04.08.2020 р. було укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 60-09/02-2008 від 13.02.2008 р., перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».
20 серпня 2020 р. між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» і Товариством укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 60-09/02-2008 від 13.02.2008 р., перейшло до Товариства.
Відтак, наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.
У автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо відкриття виконавчого провадження відносно боржника.
Відповідно до офіційної інформації автоматизованої системи виконавчого провадження станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває.
Згідно з актом ПАТ КБ «НАДРА» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимоги оригінали виконавчих листів втрачені, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті.
Оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена. Наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо боржника невідомо. Отже, виконавчі документи стягувачем втрачено.
Таким чином, перебування ПАТ «КБ «НАДРА» у процедурі ліквідації, втрати виконавчого листа та пропущення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.
Ухвалою Тячівського районного суду від 02 лютого 2022 р. заяву Товариства задоволено частково.
Замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника – Товариство, у справі № 307/1408/15-ц. Видано дублікат виконавчого листа щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 . У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. 
ОСОБА_1 просить цю ухвалу в частині задоволених вимог заяви скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вимог заявника (стягувача). Оскаржувану ухвалу в частині мотивів відмови в задоволенні заяви стосовно поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, змінити вказавши на відсутність поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання і недоведеність підстав. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що належних, допустимих і достатніх доказів вибуття сторони стягувача, наявності у заявника прав правонаступника, наявності підстав для видачі дублікату виконавчого листа та наявності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання Товариством не надано.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
У судове засідання, яке відбулося 20 квітня 2023 р., ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. Судова повістка про виклик повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На попереднє судове засідання, яке відбулося 26 січня 2023 р., ОСОБА_1 також не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, а судова повістка про виклик повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2 а.с.171-173).
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
ОСОБА_1 , достеменно знаючи, що у провадженні апеляційного суду знаходиться його апеляційна скарга на ухвалу Тячівського районного суду від 02 лютого 2022 р. самостійно не цікавився ходом розгляду справи, у судові засідання не з`являвся, а про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи суд апеляційної інстанції не повідомляв.
Верховний Суд у своїй постанові від 11.06.2021 р. у справі № 2-6236/11 висловив правову позицію, яка полягає у тому, що сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у своїй скарзі.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відтак, колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судові засідання не з`являвся, про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи суд не повідомляв, а тому розгляд справи відбувся за його відсутності.
Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, із таких мотивів.
Задовольняючи заяву Товариства в частині заміни сторони (стягвача у виконавчому провадженні), суд першої інстанції виходив із того, що в справі наявні докази заміни стягувача з ПАТ «КБ Надра» на Товариство.
Задовольняючи заяву Товариства в частині видачі дубліката виконавчого листа, суд виходив із того, що факт утрати виконавчого листа підтверджується матеріалами, долученими до заяви.
Відмовляючи Товариству в задоволенні заяви в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції констатував, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання спливає 04 квітня 2022 р., а тому підстав для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не має.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2017 р. Тячівський районний суд ухвалив рішення по справі № 307/1408/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 60-09/02-2008 від 13.02.2008 р. із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» Ужгородське РУ у розмірі 226544.29 грн. і судові витрати в розмірі 2265.44 грн.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 4 квітня 2019 р. заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Четвертого серпня дві тисячі двадцятого року між ПАТ «КБ НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 60-09/02-2008 від 13.02.2008 р., перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».
20 серпня 2020 р. між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 60-09/02-2008 від 13.02.2008 р., перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».
04 квітня 2019 р. Закарпатським апеляційним судом заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін, а 10 червня 2019 р. Тячівським районним судом було видано виконавчий лист.
Відповідно до акту про втрату виконавчих листів, затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА», всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржниках за відступленими кредитними договорами, які були надані в ПАТ «КБ «НАДРА», передано ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» при укладені договору про відступлення прав вимоги за актом приймання-передачі оригіналів документів до вказаних договорів. Всі інші виконавчі документи були втрачені під час процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА», в зв`язку зі зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень банку та звільнень всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ. Таким чином, у ПАТ «КБ «НАДРА» відсутні оригінали виконавчих документів за відступленими «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» кредитними договорами. Інформацію про їх місцезнаходження банк не володіє.
Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині заміни сторони виконавчого провадження колегія суддів зауважує таке.
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
За частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц, щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні – це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає у поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками – незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом із нормами статті 55 ЦПК України
Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання про відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.
Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі № 502/583/16-ц (провадження № 61-7516св22), на які, зокрема, посилається заявник в касаційній скарзі.
У наших спірних правовідносинах заяву стягувача про видачу дублікату виконавчого листа задоволено, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент постановлення оскаржуваної ухвали не пропущено, відтак виконавче провадження не закрито.
На обґрунтування наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження Товариством надано: копію договору № GL48N718070_A102 від 20 серпня 2021 р. про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Товариству прав вимоги, в т.ч., за кредитним договором ОСОБА_1 (т.2 а.с.88-94), копії платіжних доручень, що підтверджують оплату Товариством відступлених кредитних договорів (т.2 а.с.96-104). Цими доказами спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що Товариством не надано належних, допустимих і достатніх доказів вибуття сторони стягувача та наявності у заявника прав правонаступника.
Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині видачі дублікату виконавчого листа колегія суддів зауважує таке.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».
Відтак, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, що Товариством належними та допустимим доказами було доведено, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
       Також, колегія суддів повністю погоджується із мотивами відмови Товариству в задоволенні заяви в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки на момент пред`явлення відповідної заяви (30.12.2021 р.) і на момент винесення оскаржуваної постанови (02.02.2022 р.) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, цей строк настає 04 квітня 2022 р. 
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                                 2.Ухвалу Тячівського районного суду від 02 лютого 2022 року залишити без змін.                                                                                         3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 02 травня 2023 р.
Судді: