ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

25 квітня 2023 року                                                                                    Справа № 906/638/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:
прокурор -       Ковальчук І.Л.;
позивач -          не з`явився;
відповідач -       Маркова Т.Л.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Андрушівський завод органічних рідин» на рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023, повний текст якого складено 10.02.2023, у справі №906/638/22 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом   Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі - 
                     Андрушівської міської ради м.Андрушівка Бердичівського р-ну Житомирської обл. 
до                     Товариства з обмеженою відповідальністю «Андрушівський завод 
                     органічних рідин» м.Київ
про стягнення 12 632,65 грн заборгованості з орендної плати, 
      розірвання договору оренди землі та 
      зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В серпні 2022 року Керівник Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради Житомирської області (надалі в тексті – Міська рада) звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Андрушівський завод органічних рідин» (надалі в тексті – Товариство) 12632,65 грн заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди землі від 16.12.2013 та зобов’-язання повернути Андрушівській міській раді за актом приймання-передачі земельну ділянку, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009, площею 0,3646 га, розташовану за адресою: Житомирська обл., м.Андрушівка, вул.Садова, 3.(арк.справи 1-15).
Рішенням господарського суду Житомирської області від 31.01.2023 у справі №906/638/22 позов Прокурора повністю задоволено. Cтягнено з ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» на користь Андрушівської міської ради заборгованість з орендної плати за оренду земельної ділянки в сумі 12632,65 грн. Розірвано договір оренди землі (діл.№7) від 16.12.2013, що укладений між Андрушівською міською радою та ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» щодо земельної ділянки площею 0,3646 га, що розташована за адресою: Житомирська область, м. Андрушівка, вул.Садова, 3, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009. Зобов`язано ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» за актом приймання-передачі повернути Андрушівській міській раді земельну ділянку площею 0,3646 га, що розташована за адресою: Житомирська область, м.Андрушівка, вул.Садова, 3, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009.(арк.справи 104-109).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Прокурором дотримано вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та належним чином обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави в господарському суді. Судом першої інстанції встановлено, що в порушення норм Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України) та умов договору оренди земельної ділянки (діл.№7) від 16.12.2023, ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» не виконало обов`язку зі сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2017 по 18.07.2022 , внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 12632,65 грн, яка станом на час розгляду справи погашена не була, а тому суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума є обґрунтованою та такою, що підлягає до стягнення. Крім того, місцевий суд дійшов висновку, що істотне порушення такої умови договору оренди землі як несвоєчасна та не у повному обсязі сплата орендної плати за землю, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору в судовому порядку. Господарським судом зазначено, що правовим наслідком розірвання договору оренди землі є обов`язок орендаря повернути земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка передавалася Відповідачеві за Актом приймання-передачі, то з метою забезпечення відновлення прав та законних інтересів Позивача як розпорядника земельних ділянок, господарський суд повважав, що вимога в частині зобов’-язання Відповідача повернути за актом приймання-передачі Андрушівській міській раді земельну ділянку площею 0,3646 га, що розташована за адресою: Житомирська область, м.Андрушівка, вул.Садова, 3, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009 – є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить поновити строк для подання апеляційної скарги, скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023 у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Прокурора в повному обсязі.(арк. справи 120-125).
Обґрунтовуючи скаргу Апелянт зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, не застосував судову практику та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. На думку Скаржника, Прокуратура не має законних підстав для представництва інтересів Андрушівської міської ради Житомирської області, оскільки до компетенції прокуратури не належить визначення інтересів територіальної громади. Апелянт стверджує, що Позивачем не було виставлено рахунки і через це Відповідач не мав змогу сплатити орендну плату, адже після зміни рахунків на систему IBAN, Андрушівська міська рада не надала Відповідачеві нові реквізити і не виставила рахунки. При цьому стверджує, що орендну плату було сплачено відразу після надання реквізитів на оплату. Скаржник просить звернути увагу суду, що земельна ділянка, по якій Позивач планує розірвати Договір оренди, є не що інше, як територія, по якій проходить залізнична колія, яка належить Відповідачеві на праві власності, а тому вважає, що лише останній має право на користування такою земельною ділянкою та зобов`язаний буде у будь-якому випадку оплачувати податок на землю. При цьому стверджує, що чинний договір оренди лише регулює такі відносини та встановлює права/обов`язки Сторін, а тому обом Сторонам вигідно, що Договір оренди буде діяти та регулювати їх взаємні обов`язки та права. Скаржник також зазначає, що у Відповідача у листопаді було змінено повністю склад учасників, у грудні змінено адресу та директора Товариства, тому усі документи, які надходили до Відповідача, не надходили до адресата, а тому він був позбавлений права на захист своїх інтересів у суді першої інстанції. Апелянт стверджує, що незаконний позов порушує права Відповідача на здійснення підприємницької діяльності, а стягнення коштів з порушенням строку позовної давності порушують права Відповідача на користування майном – коштами.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2023 відкрито провадження у справі №906/638/22, розгляд справи призначено на 25.04.2023.(арк.справи 147).
За час апеляційного провадження, на адресу суду надійшли такі документи:
03.04.2023 відзив, в якому Андрушівська міська рада просить суд апеляційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023 у справі №906/638/22 – без змін.(арк.справи 149-156, 165-179).
03.04.2023 надійшов відзив, в якому Бердичівська окружна прокуратура просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» на рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023, а рішення суду першої інстанції без змін.(арк.справи 196-211).
06.04.2023 від Андрушівської міської ради надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.(арк.справи 221-223)
17.04.2023 надійшла відповідь на відзив, в якому Товариство просить визнати не допусти-мими, неналежними та недостовірними доказами та не брати їх до уваги під час перегляду рішення у справі №906/638/22 – додані Міською радою до відзиву на апеляційну скаргу копії розпорядження міського голови Андрушівської міської ради Житомирської області від 29.03.2023 за №55-ОД (за підписом міського голови, але при цьому не було затверджено складу комісії) з додатком «Склад комісії» (за підписом Секретаря, який не уповноважений визначати та затверд-жувати склад комісії) від 29.03.2023 та Акт обстеження земельної ділянки від 29.03.2023. Крім того, просить задоволити апеляційну скаргу Товариства та скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 31.01.2023 у справі №906/638/22, ухваливши нове про відмову в задоволенні позову Прокурора.(арк.справи 228-236).
17.04.2023 надійшов лист, в якому Андрушівська міська рада просить розглядати справу без участі її представника, а при прийнятті рішення, просить врахувати викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та аргументи, залишивши апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023 – без змін.(арк. справи 246-247).
20.04.2023 від Бердичівської окружної прокуратури надійшли пояснення.(арк.справи 249-253).
В судовому засіданні 25.04.2023 Відповідач підтримав свою скаргу, просив суд скасувати рішення господарського суду Житомирської області та прийняти нове, яким відмовити у задово-ленні позовних вимог Прокурора в повному обсязі. Прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити в силі рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023.
Позивач не забезпечив явки свого представника у призначене на 25.04.2023 судове засідання апеляційної інстанції, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення Прокурора та Відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2013 Андрушівською міською радою-орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Андрушівський завод органічних рідин»-орендарем укладено договір оренди землі (діл.№7) (надалі в тексті – Договір оренди), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення тридцять третьої сесії шостого скликання Андрушівської міської ради від 30.10.2013 з метою несільськогосподарського використання – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємства промисловості, яка знаходиться Житомирська область, м.Андрушівка, вул.Садова, 3, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009. (арк.справи 22-25).
В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3646 га, у тому числі промис-лова забудова 0,3646 га.(п.2 Договору).
За умовами пунктів 3, 6 та 7 Договору оренди, об`єкти нерухомого майна на земельній ділянці відсутні, а знаходяться інші об`єкти інфраструктури – залізнична колія. Недоліків, що можуть перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки, яка передається в оренду – не виявлено. Не встановлено також і інших особливостей об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 73879,18 грн.(п.5 Договору оренди).
Договір укладено на 49 (сорок дев`ять) років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. (п.8 Договору оренди).
Відповідно до п.9 Договору оренди сторони передбачили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 2216,37 грн у рік за орендовану земельну ділянку, безготівковим перерахунком на рахунок міської ради.
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та затвердженими Кабінетом міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п.10 Договору оренди).
Згідно п.11 Договору оренди, орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати на рахунок міської ради не пізніше 05 числа, наступного за звітним місяцем з моменту підписання договору.
Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:
- зміни умов господарювання, передбачених договором;
- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;
- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;
- в іншим випадках, передбачених законом.
Розмір орендної плати буде переглянутий у січні місяці 2014 року в зв`язку з введенням у дію нової нормативної оцінки земель міста Андрушівка (п.13 Договору оренди).
Відповідно до пункту 14 Договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня відповідно до чинного законодавства України за кожний день прострочення.
Сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних, допоміжних будівель та споруд підприємства промисловості. Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості.(п.15, п.16 Договору оренди).
Умовою збереження стану об`єкта оренди, згідно п.17 Договору оренди є заборона самовільної забудови земельної ділянки.
Договір оренди набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, його укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий – в орендаря, третій – в органі який провів його державну реєстрацію: відділі Державної реєстрації прав на нерухоме майно (п.44 Договору оренди).
Державна реєстрація договору оренди землі від 16.12.2013, укладеного між сторонами, була здійснена у реєстраційній службі Андрушівського РУЮ №485155 25.02.2014.(арк.справи 25).
Матеріалами справи стверджено, що 26.02.2014 сторони склали та підписали акт прий-мання-передачі земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємства промисловості, яким зафіксували передачу земельної ділянки загальною площею 0,3646 га в місті Андрушівка по вул.Садова, 3, відповідно до якого міський голова передав, а Товариство прийняло вищевказану земельну ділянку з метою роз-міщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємства промисловості.(арк.справи 28).
У зв`язку з невиконанням взятих на себе договірних зобов`язань зі сплати орендних платежів, розмір яких визначено сторонами в п.9 Договору, у Відповідача утворилась заборго-ваність з орендної плати за землю за період з 01.01.2017 по 18.07.2022 в сумі 12632,65 грн, що призвело до недоотримання коштів місцевим бюджетом і є порушенням економічних інтересів держави в цілому та Андрушківської територіальної громади.

Матеріали справи містять лист Головного управління ДПС у Житомирській області від 23.11.2021 №8772/5/06-30-04-03, яким Бердичівській окружній прокуратурі повідомлено, що ТзОВ «Андрушівський завод органічних речовин» з 2017 року не сплачує орендної плати. На запити контролюючого органу щодо надання інформації і підтверджуючих документів причин неподання звітності відповідь платником не надана. Також прокуратуру повідомлено про надіслання листа №8283/5/06-30-04-03 від 05.11.2021 Андрушівській міській раді для вжиття заходів щодо сум заподіяної шкоди. Головне управління ДПС у Житомирській області просило вжити заходи прокурорського впливу зі встановлення факту безоплатного використання ТзОВ «АЗОР» земель-ною ділянкою площею 25,0723 га та недоотримання Андрушівською міською радою орендної плати за землю.(арк.справи 31-32).
20.07.2022 Бердичівська окружна прокуратура надіслала Андрушівській міській раді повідомлення в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про необхідність звернення до суду з позовом щодо стягнення з ТзОВ «АЗОР» заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,3646 га за кадастровим номером 1820310100:01:008:0009, в тому числі розірвання договору оренди з метою повернення земельної ділянки Андрушівській міській раді. У випадку незгоди з викладеними обставинами, неможливістю самостійно звернутися до суду тощо, Прокурор просив надати обґрунтовану інформацію чи заперечення, з долученням відповідних документів.(арк.справи 41-43).
У відповіді №05-04/1396 від 27.07.2022 Андрушівська міська рада повідомила про неможливість самостійного звернення до суду, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за подачу позовних заяв до судових органів. арк.справи 44).
За вказаних обставин, Керівник Бердичівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до суду в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради в якому просив:
- стягнути з ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» на користь Андрушівської міської ради 12632,65 грн заборгованості з орендної плати за оренду земельної ділянки загальною площею 0,3646 га, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009; 
- розірвати Договір оренди землі (діл.№7) від 16.12.2013 укладений Андрушівською міською радою та ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» щодо земельної ділянки загальною площею 0,3646 га, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009;
- зобов`язати ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» повернути Андрушівській міській раді за актом приймання-передачі земельну ділянку, кадастровий номер 1820310100:01:008: 0009, площею 0,3646 га, розташовану за адресою: Житомирська обл., м.Андрушівка, вул.Садова,3.
Як зазначалось вище, рішенням від 31.01.2023 у справі №906/638/22 господарський суд Житомирської області повністю задоволив позов Прокурора.(арк.справи 104-109).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Предметом даного спору є заборгованість за договором оренди землі та законність розірвання такого договору.
Переглядаючи оспорюване рішення, колегія суддів не вбачає впливу на дотримання прин-ципу рівності сторін через участь прокурора у даній справі з огляду на наступне. 
Колегія суддів зауважує, що за наслідками розгляду справи №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 вирішила виключну правову проблема щодо таких питань: 1) чи повинен прокурор доводити бездіяльність компетентного органу або ж достатньо простого посилання на таку бездіяльність у позові при обґрунтуванні підстав для представництва; 2) якими доказами прокурор має доводити бездіяльність компетентного органу; 3) чи зобов’-язаний прокурор перед зверненням до суду з`ясовувати причини бездіяльності такого органу або ж достатньо доведення самого факту бездіяльності без зазначення і доведення суду її причин.
У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що відповідно до час-тини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійнює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повнова-ження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів дер-жави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке не законно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскар-ження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Матеріалами справи стверджено, що Прокурор звертався до Андрушівської міської ради листом від 20.07.2022 №50-90-1948вих22, яким повідомив про виявлене порушення приписів земельного законодавства, а саме несплату орендарем-ТзОВ «АЗОР» орендної плати в сумі 12632,65 грн за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,3646 га, кадастровий номер 1820310100:01:008:0009, а також розірвання вказаного договору оренди з метою повернення земельної ділянки орендодавцеві-Андрушівській міській раді. Прокурор зазначив, що у випадку незгоди з викладеними обставинами, неможливістю самостійно звернутися до суду тощо, просить надати обґрунтовану інформацію чи заперечення, з долученням відповідних документів. Крім того, цим листом повідомлено, що у випадку невжиття заходів для усунення вищевказаних порушень, Бердичівська окружна прокуратура має намір самостійно звернутися до суду в інтересах Андрушівської міської ради.(арк.справи 41-43).
Міська рада у відповіді №05-04/1396 від 27.07.2022 повідомила про відсутність у бюджеті Андрушівської територіальної громади на 2022 рік коштів для сплати судового збору і те, що подання позову Міською радою з вказаними прокурором позовними вимогами не вбачається за можливе.(арк.справи 44).
Апеляційний суд приймає до уваги, що звертаючись з позовом у даній справі в порядку представництва інтересів держави керівник Бердичівської окружної прокуратури вказав, що невиконання Відповідачем умов договору оренди землі від 16.12.2013 призвело до недоотримання коштів місцевим бюджетом і є порушенням економічних інтересів держави в цілому та Андрушівської територіальної громади, при цьому посилався на приписи ст.1311 Конституції України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру2, ст.53 ГПК України та Рішення КСУ від 08.04.1999 у справі №1-1/99
З урахуванням змісту визначених Прокурором підстав позову (обґрунтування в позовній заяві порушення інтересів держави в цілому та конкретної територіальної громади, яке полягає в користуванні земельною ділянкою комунальної власності без здійснення плати за неї в обсязі та в строки передбачені умовами укладеного договору), а також бездіяльністю Позивача щодо звернення до суду, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що Прокурор був вправі звертатись із цим позовом в інтересах держави, в особі Андрушівської міської ради.

Переглядаючи оскаржуване рішення по суті, колегія суддів виходить з того, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорю-вання.(ст.15 Цивільного кодексу України, надалі в тексті – ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст.16 ЦК України. Одним з таких способів, як зазначено у п.3 ч.2 вказаної статті, є припинення дії, яка порушує право. Аналогічні приписи містить частина 2 ст.20 ГК України.
За змістом ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законо-давством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» (надалі в тексті – Закон) встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого само-врядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). (ст.2 Земельного кодексу України).
Згідно ст.1 вищезазначеного Закону, ст.93 Земельного кодексу України (надалі в тексті – ЗК України), оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 Закону визначено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.93 і ст.125 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
При цьому, згідно зі статтями 122-124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату.
Згідно ч.1 ст.21 Закону, орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендо-давцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч.2 ст. 21 Закону).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України  (надалі в тексті – ПК України) плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Плата за землю складається із власне земельного податку, який сплачують постійні користувачі та власники земельних ділянок, та орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що є одним із найважливіших джерел наповнення місцевих бюджетів.

Як стверджено матеріалами справи та не заперечується учасниками справи – право-відносини між сторонами виникли на підставі договору оренди земельної землі (діл.№7) від 16.12.2013.
Виходячи з погоджених сторонами у пункті 11 Договору оренди умов – розмір орендної плати за один рік, яка підлягає сплаті, становить 184,70 грн, що підлягає сплаті у строки – не пізніше 05 числа, наступного за звітним місяцем користування земельною ділянкою.
За період з 01.01.2017 по 18.07.2022 Відповідачеві нараховано орендну плату за землю в загальній сумі 12632,65 грн, строк сплати якої настав.(арк.справи 19-21).
З матеріалів справи та із наданих пояснень в судовому засіданні вбачається, що Відповідач не виконав на час розгляду справи в суді першої інстанції свого обов`язку щодо сплати заборго-ваності по нарахованій орендній платі за землю за період з 01.01.2017 по 18.07.2022 в загальній сумі 12632,65 грн.
Колегія суддів враховує, що до апеляційної скарги Скаржником додано платіжну інструкцію від 15.02.2023, якою стверджується сплата заборгованості з орендної плати за землю кадастровий номер 1820310100:01:008:0009 на користь Андрушівської міської ради в сумі 12632,65 грн. 
Однак, як вже зазначалося вище, станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції доказів сплати заборгованості з орендної плати за землю матеріали справи не містили.

Згідно з абз.4 ч.1 ст.15 Закону орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотними умовами договору оренди землі, що укладається між місцевою радою як орендодавцем та орендарями (фізичними чи юридичними особами).
Враховуючи положення пункту д) ч.1 ст.141 ЗК України, відповідно до якого однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати, місцева рада може за згодою сторін розірвати договір оренди землі.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
З урахуванням вищенаведених норм у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що систематична несплата орендної плати за землю в повному обсязі або частково відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст.651 ЦК України та умов договорів оренди землі є достатньою правовою підставою для розірвання договорів оренди землі в судовому порядку.
Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №925/549/17, від 06.03.2019 у справі №183/262/17, від 07.10.2020 у справі №313/780/19 та від 10.02.2021 у справі №923/1001/19.
Якщо сплата орендної плати передбачена щомісячно, то, відповідно, несплата протягом 2 і більше місяців підряд може бути визнана систематичною (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17).
У постанові від 23.03.2021 у справі №922/2754/19 Верховний Суд також зазначив, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому (після звернення з позовом про розірвання договору).
Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, в порушення вимог земельного законодавства та умов Договору оренди, Відповідач систематично у період з січня 2017 року по липень 2022 року порушував взяті на себе договірні зобов`язання зі своєчасного та у визначеному договором розмірі внесення орендної плати за землю, що призвело до утворення заборгованості в сумі 12632,65 грн.
При цьому, апеляційний суд вважає правильним твердження Прокурора, що порушення Відповідачем умов Договору оренди у вигляді систематичного невнесення орендної плати є істотним, оскільки позбавляє Позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, надходження коштів з орендної плати до бюджету Андрушівської міської ради.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог Прокурора в частині стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі (діл. №7) від 16.12.2013.

Колегія суддів відхиляє твердження Скаржника, що ним не здійснювалася сплата орендної плати за землю через не повідомлення Андрушівською міською радою про зміну рахунків на систему IBAN через необґрунтованість, оскільки згідно укладеного Договору оренди Відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати орендну плату. Крім того, чинним земельним законодавством та умовами укладеного договору не передбачено обов`язку орендодавця (Андрушівської міської ради) повідомляти орендаря (TзOB «АЗОР») про зміну рахунків, на які потрібно сплачувати орендну плату.

Щодо тверджень представника Відповідача щодо позбавлення права на захист своїх інтересів у суді першої інстанції через неотримання судових повісток, документів по вказаній справі з причини зміни в листопаді 2022 року складу учасників Товариства, а в грудні 2022 року зміни адреси та керівництва, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи стверджено, що провадження у справі №906/649/22 було відкрито господарським судом Житомирської області 19.09.2022.(арк.справи 60-61). Ухвала надсилалась судом на адресу Скаржника, яка містилася в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м.Київ, вул.Ввведенська, буд.25-А. Проте, на адресу господарського суду Житомирської області поверталися конверти з усіма ухвалами суду по вказаній справі від 19.09.2022, 25.10.2022, 16.11.2022, 06.01.2023 з довідками відділення підприємства зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою». Вказані ухвали надсилалися рекомендованими листами з поміткою «судова повістка».
Крім того, вказана адреса зазначена також і у Договорі оренди від 16.12.2013. 
З наданих в судовому засіданні 25.04.2023 пояснень вбачається, що поштову адресу було змінено в січні 2023 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань долученою до апеляційної скарги, де зазначено місцезнаходження Товариства: 01014, м.Київ, вул.Болсуновська, буд.6, поверх 2.(арк. справи 128).
Колегія суддів звертає увагу, що ухвала апеляційного господарського суду від 23.03.2023 про відкриття провадження у справі №906/638/22 надсилалась Скаржнику за вже зміненою в січні 2023 року адресою: 01014, м.Київ, вул.Болсуновська, буд.6, поверх 2, проте також повернулась до суду апеляційної інстанції з довідкою: «адресат відсутній за вказаною адресою».(арк.справи 218-219).
Згідно з ч.7 ст.120, п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаход-ження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсила-ються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи – учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню. визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Згідно з ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що господарським судом вчинено визначені законом заходи для повідомлення ТзОВ «Андрушівський завод органічних рідин» про дату, час та місце проведення судових засідань.

Щодо доданих Андрушівською міською радою до відзиву розпорядження №55-ОД від 29.03.2023 про створення комісії з додатком та Акту обстеження земельної ділянки від 29.03.2023, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч.3 ст.269 ГПК України – докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможли-вості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При цьому, апеляційний суд враховує, що Позивач не обґрунтував неможливості проведення обстеження спірної земельної ділянки до моменту звернення до суду, як і під час розгляду справи в суді першої інстанції. Крім того, розпорядження №55-ОД від 29.03.2023 про створення комісії з додатком та Акт обстеження земельної ділянки від 29.03.2023 є новими доказами, які датовані березнем 2023 року, тобто такі докази не існували на час провадження у суді першої інстанції, а тому не можуть прийматись апеляційним судом до розгляду в якості доказів у справі. 
Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до розгляду подані сторонами: розпо-рядження №55-ОД від 29.03.2023 про створення комісії з додатком та Акт обстеження земельної ділянки від 29.03.2023.

Доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів скаржника не встановлено.
Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності порушених прав Позивача, рівно як і твердження щодо невмотивованості висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,275,276,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Андрушівський завод органічних рідин» на рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.2023, у справі №906/638/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
3. Матеріали справи №906/638/22 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.