УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №281/128/21 Головуючий у 1-й інст. Свинченко  Г. Д. 
Категорія 41 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №281/128/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою через адвоката Немировського Валерія Івановича,
на заочне рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Свинченко Г.Д. у смт.Лугини,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (далі - ТзОВ «Гелексі Фінанс») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів за договором від 22 листопада 2019 року №22-11-19-02-Н надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, заборгованість у сумі 235 209,74 грн, яка складається з: тіла кредиту - 163 158,57 грн та відсотків за користування кредитом - 72 051,17 грн, а також - стягнути з ОСОБА_1 штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 листопада 2019 року в розмірі 42 000 грн. і вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 із своєю дружиною ОСОБА_2 звернулися до ТзОВ «Гелексі Фінанс» з метою отримання кредиту в сумі 150 000 грн. ТзОВ «Гелексі Фінанс» проінформувало відповідачів про  фінансову послугу, що пропонується. До укладення договору про споживчий кредит TзOB «Гелексі Фінанс» надало ОСОБА_1   паспорт кредиту.  22 листопада 2019 року між ТзОВ «Гелексі Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1  (позичальник) укладений договір №22-11-19-02-Н  надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на суму 85 000 грн, із процентною ставкою 90% річних (перший місяць користування кредитом 0,1% в місяць), строком на дванадцять місяців, тобто з 22 листопада 2019 року по 21 листопада 2020 року. Договір №22-11-19-02-Н укладений за письмовою згодою дружини позичальника. З метою забезпечення виконання основного зобов`язання між ОСОБА_1 (заставодержатель) та ТзОВ «Гелексі Фінанс» (заставодавець) укладений 22 листопада 2019 року договір застави транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_1 надав у заставу транспортний засіб марки FORD, моделі TRANSIT, 2010 року випуску, білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , тип - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В. Також виконання основного зобов`язання забезпечено договором поруки від 22 листопада 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 (поручитель) та ТзОВ «Гелексі Фінанс» (кредитодавець), відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відповідати перед ТзОВ «Гелексі Фінанс» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 22-11-19-02-Н. ТзОВ «Гелексі Фінанс» 22 листопада 2019 року перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 80 800 грн. та за дорученням позичальника - на рахунок ФОП ОСОБА_3 1 600 грн і на рахунок ФОП ОСОБА_4 2 600 грн. Між кредитодавцем ТзОВ «Гелексі Фінанс» та позичальником ОСОБА_1 10 квітня 2020 року укладений договір №1 про внесення змін і доповнень до договору від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту №22-11-19-02-Н, за умовами якого сума, що надається кредитодавцем позичальнику становить 45 971,11 грн, а загальна сума неповернутої позики складає 130 919,24 грн. 10 квітня 2020 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін №1 до договору застави транспортного засобу від 22 листопада 2019 року, враховуючи зміни, внесені до основного договору. До державного реєстру обтяжень рухомого майна 13 квітня 2020 року внесені зміни в реєстраційний запис про збільшення розміру основного обтяження, що забезпечено заставою. 09 червня 2020 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір №2 про внесення змін та доповнень до Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №22-11-19-02-Н від 22 листопада 2019 року, за умовами якого сума, що надається позивачем відповідачу ОСОБА_1 становить 32 239,33 грн, а загальна сума неповернутої позики складає 163 158,57 грн. 09 червня 2020 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін №2 до договору застави транспортного засобу від 22 листопада 2019 року, враховуючи зміни, внесені до основного договору. До державного реєстру обтяжень рухомого майна 15 червня 2020 року внесені зміни в реєстраційний запис про збільшення розміру основного обтяження, що забезпечено заставою. Отже, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а позичальник ОСОБА_1 не виконував зобов`язання за договором, унаслідок чого утворилася вищевказана заборгованість. Також ОСОБА_1 не виконував свій обов`язок щодо доставки щомісяця предмета застави для огляду кредитором. Обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля передавало дані про місцезнаходження до 19 грудня 2020 року.

Заочним рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року позов задоволений у повному обсязі. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Гелексі Фінанс» заборгованість за договором від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №22-11-19-02-Н у сумі 235 209,74 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 163 158,57 грн, заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом - 72 051,17 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Гелексі Фінанс» штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 листопада 2019 року в розмірі 42 000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 вересня 2022 року заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року залишена без задоволення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частково не погодившись із заочним рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року, через адвоката Немировського В.І. подали апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за договором від 22 листопада 2019 року в сумі 235 209,74 грн. та штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 листопада 2019 року в розмірі 42 000 грн, - відмовити. 
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції помилково стягнув штраф із відповідачів за порушення позичальником умов договору застави від 22 листопада 2019 року в розмірі 42 000 грн, а також солідарно за договором поруки. Скаржники запевняють, що відповідно до частини четвертої ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пре`явить вимоги до поручителя. Як випливає з основного договору кінцевою датою повернення боргу є 21 листопада 2020 року. ТзОВ «Гелексі Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою у березні 2021 року. Отже, порука між позивачем та відповідачем у розумінні ст.ст.559,598 ЦК України припинилася, а тому у поручителя відсутній обов`язок відповідати перед кредитором солідарно із позичальником. Також позивач не довів належними та допустимими доказами порушення умов договору застави. Крім того, вимоги позивача про стягнення штрафу за порушення умов договору застави є безпідставними, оскільки умовами договору поруки не передбачена відповідальність поручителя за невиконання (неналежне виконання) заставодавцем договору застави. Умовами договору поруки чітко визначений обсяг відповідальності поручителя за невиконання позичальником договору позики, а не за невиконання (неналежне виконання) договору застави транспортного засобу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Гелексі Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що не сплачені проценти за користування кредитом згідно з графіком: 22 червня 2020 року - 10 866,72 грн; 22 липня 2020 року - 12 236,89 грн; 22 серпня 2020 року -12 236,89 грн; 22 вересня 2020 року - 12 236,89 грн; 22 жовтня 2020 року - 12 236,89 грн; 22 листопада 2020 року - 12 236,89 грн. Також ОСОБА_1 не спростував той факт, що він негайно не передав предмет застави на зберігання позивачу, коли мало місце порушення умов договору позики, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене ТзОВ «Гелексі Фінанс», не передав один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння позивача (п.3.3.1 договору застави транспортного засобу). ОСОБА_1 не надав доказів у підтвердження виконання ним зобов`язання щомісяця доставляти предмет застави за адресою: АДРЕСА_1 , для огляду предмета застави позивачем (п.3.3.5 договору застави транспортного засобу). Відсутня й згода позивача на те, щоб автомобіль залишав межі Київської області (п.3.3.6 договору застави транспортного засобу). Суд не ухвалював рішення про стягнення з поручителя штрафних санкцій за невиконання заставодавцем договору застави, оскільки така вимога до суду не заявлялася. Крім того, договір поруки укладений 22 листопада 2019 року та застосуванню до спірних відносин підлягає частина четверта ст.559 ЦК України у редакції Законів №1414-VIII від 14 червня 2016 року, №2478-VIII від 03 липня 2018 року.

Адвокат відповідачів про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 25 березня 2023 року судової повістки на 17 травня 2023 року (а.с.27 т.3). За положеннями частини п`ятої ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. 

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу не визнала та просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 22 листопада 2019 року між ТзОВ «Гелексі Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №22-11-19-02-Н, за умовами якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 85 000 грн. із процентною ставкою 90% річних (перший місяць користування кредитом 0,1% в місяць). Кредит надавався строком на дванадцять місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 22 листопада 2019 року по 21 листопада 2020 року.

Виконання основного зобов`язання забезпечено порукою та заставою. 

Так, 22 листопада 2019 року між ТзОВ «Гелексі Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (поручитель) укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань, що випливають з вищевказаного договору про надання коштів.

За пунктом 1.3 вищевказаного договору поруки основний обов`язок позичальника за договором позики, виконання якого забезпечується цим договором - повернення позикодавцю не пізніше 21 листопада 2020 року коштів у сумі, в якій вони бути отримані, а також нараховані відсотки та можливі неустойки.

У свою чергу відповідно до п.1.2 договору поруки предметом договору позики є передача кредитодавцем у власність позичальнику коштів у сумі 85 000 грн.

Сторони домовилися, що зобов`язання, встановлені цим договором, залишаються дійсними та незмінними і в разі внесення будь-яких змін чи доповнень до договору позики (п.1.5 договору поруки). 

За положеннями п.3.2 договору поруки, у випадку невиконання (неналежного виконання) обовязків по поверненню суми позики, поручитель і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому кредитодавець має право вимагати від поручителя як повернення суми позики, так і відшкодування, сплати неустойки (пені).

Відповідно до частини четвертої ст.559 ЦК України, у редакції Закону України від 03 липня 2018 року №2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04 листопада 2018 року, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Відтак, доводи апеляційної скарги відносно того, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, суперечать чинному на час виникнення спірних правовідносин законодавству, тобто на 22 листопада 2019 року (дата укладення договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також дата укладення договору поруки).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява здана по пошту. Даний позов зданий на пошту 23 лютого 2021 року (а.с.115 т.2). 

Отже, порука мала б припинитися 22 листопада 2023 року (наступний день після 21 листопада 2020 року + 3 роки), а ТзОВ «Гелексі Фінанс» пред`явило позов до поручителя ОСОБА_2 23 лютого 2021 року, тобто до дати, коли порука мала б припинитися.

У даному випадку не змінюють висновків суду з приводу неприпинення поруки й приписи частини четвертої ст.559 ЦК України про те, що для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Так, згідно з додатком №1 до основного договору від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2-11-19-02-Н, який містить графік розрахунків, датами платежів зазначено: 22 грудня 2019 року, 22 січня 2020 року, 22 лютого 2020 року, 22 березня 2020 року, 22 квітня 2020 року, 22 травня 2020 року, 22 червня 2020 року, 22 липня 2020 року, 22 серпня 2020 року, 22 вересня 2020 року, 22 жовтня 2020 року та 22 листопада 2020 року. Якщо прийняти до уваги настання терміну виконання першого платежу 22 грудня 2019 року, порука мала б припинятися за першим платежем 23 грудня 2022 року, а як зазначалося вище позивач пред`явив позов до поручителя ОСОБА_2 23 лютого 2021 року, тобто до дати, коли за першим платежем порука мала б припинитися. Отже, якщо на день пред`явлення цього позову порука не припинилася за першим платежем, вона не може припинилася й за наступними платежами, які наступали пізніше.

Наслідком вищевикладеного є висновок про те, що на час пред`явлення ТзОВ «Гелексі Фінанс» позову до відповідача ОСОБА_2 , яка поручилася за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 , порука не припинилася, а тому поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором поряд із позичальником.

Разом із тим, підлягає дослідженню обсяг відповідальності поручителя, оскільки за положеннями речення другого частини першої сст.559 ЦК України, у редакції Закону України від 03 липня 2018 року №2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 07 листопада 2018 року, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником, що існував до такої зміни зобов`язання.

Так, 10 квітня 2020 року між кредитодавцем ТзОВ «Гелексі Фінанс» та позичальником ОСОБА_1 укладений договір №1 про внесення змін та доповнень до договору від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №22-11-19-02-Н, за умовами пункту 1 якого, кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 130 971,11 грн, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 90% річних (перший місяць користування кредитом 0,1% в місяць) та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором. Тип процентної ставки - фіксована. При цьому за договором №1 про внесення змін та доповнень до договору №22-11-19-02-Н надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 квітня 2020 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові становить 45 971,11 грн., а загальна сума неповернутої позики складає 130 919,24 грн.

Договором №2 від 09 червня 2020 року про внесення змін та доповнень до договору від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №22-11-19-02-Н, якій укладений між кредитодавцем ТзОВ «Гелексі Фінанс» та позичальником ОСОБА_1 , кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 163 210,44 грн, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 90% річних (перший місяць користування кредитом 0,1% в місяць) та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором. Тип процентної ставки - фіксована. При цьому за договором №2 про внесення змін та доповнень до договору №22-11-19-02-Н надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 квітня 2020 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові становить 32 239,33 грн, а загальна сума неповернутої позики складає 163 158,57 грн (п.1 договору №2).  За додатком №3 до договору дата останнього платежу - 21 листопада 2020 року. 

Отже, договорами №№1,2 про внесення змін та доповнень від 10 квітня 2020 року збільшено тіло кредиту на суму 45 971,11 грн, а від 09 червня 2020 року збільшено тіло кредиту ще на суму 32 239,33 грн. Договори укладені без згоди поручителя лише між кредитодавцем та позичальником без залучення поручителя ОСОБА_2 . 

Оскільки встановлено зміну зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності позичальника (належить повертати тіло кредиту в сумі 163 210,44 грн, а не у сумі 85 000 грн), то поручитель ОСОБА_2 несе відповідальність за порушення зобов`язань позичальником ОСОБА_1 в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання, тобто в сумі 85 000 грн за тілом кредиту та у сумі 72 051,17 грн за процентами за користування кредитом, а решта тіла кредиту в сумі 78 158,57 грн. не може бути стягнута з поручителя у солідарному порядку з позичальником та належить до стягнення лише з позичальника ОСОБА_1 . 

Суд першої інстанції на такі обставини увагу не звернув та не надав їм належної правової оцінки, а тому помилково стягнув усю заявлену позивачем суму заборгованості за кредитом із відповідачів солідарно, тобто із позичальника та поручителя. При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями позичальника. 

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права тягне скасування рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в сумі 235 209,74 грн. та ухвалення в цій частині нового судового рішення, яким колегія суддів апеляційного суду стягує з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованість у сумі 157 051,17 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 85 000 грн та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 72 051,17 грн, а з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 78 158,57 грн (163 158,57 - 85 000). 

Як зазначалося вище, крім поруки основне зобов`язання забезпечено також заставою транспортного засобу. 22 листопада 2019 року між ТзОВ «Гелексі Фінанс» (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) укладений договір застави транспортного засобу, за умовами якого  ОСОБА_1 надав у заставу транспортний засіб марки FORD, моделі TRANSIT, 2010 року випуску, білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , тип - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В.

Сторони договору застави транспортного засобу за взаємною згодою сторін оцінили предмет застави в сумі 140 000 грн. та передбачили, що за невиконання чи неналежне виконання пунктів 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 33.8 цього договору ОСОБА_1 сплачує на користь ТзОВ «Гелексі Фінанс» штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави (пункти 2.2, 4.2 договору застави транспортного засобу), що за простим математичним підрахунком складає 42 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , як заставодавець за договором застави транспортного засобу, зобов`язався негайно передати предмет застави на зберігання позивача у разі порушення ним умов договору позики або цього договору, шляхом доставки предмета застави у місце, визначене ТзОВ «Гелексі Фінанс», передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння заставодержателя (п.3.3.1 договору застави транспортного засобу).

За положеннями пункту 3.3.5 договору застави транспортного засобу відповідач ОСОБА_1 зобов`язався не рідше ніж один раз на місць доставляти предмет застави, тобто автомобіль, за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 28 для огляду предмета застави позивачем, а за положеннями пункту 3.3.6 без письмової згоди позивача автомобіль не міг залишати межі Київської області. 

Доводи апеляційної скарги не підтверджують тих обставин, що заставодавець ОСОБА_1 не допускав порушень вищевказаних умов договору застави транспортного засобу, а тому суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача штраф у сумі 42 000 грн, оскільки наявність кредитної заборгованості не спростована. Наявність кредитної заборгованості відноситься до порушення заставодавцем ОСОБА_1 умов договору позики, за яким останній зобов`язався погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором від 22 листопада 2019 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №22-11-19-02-Н (п.п. 2.2.2 п. 2.2 розділу 2 основного договору). Проте, відповідач ОСОБА_1 допустив заборгованість.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення з відповідача ОСОБА_2 солідарно із відповідачем ОСОБА_1 штрафу в сумі 42 000 грн. спростовується матеріали справи, за якими суд першої інстанції законно стягнув штраф лише зі заставодавця ОСОБА_1 та не поклав такого на відповідача поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку, як помилково зазначається у доводах апеляційної скарги. 

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють та додаткового обгрунтування не потребують, а тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача штрафу в сумі 42 000 грн апеляційний суд залишає без змін. У цій частині суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції у цій частини не спростовують. 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою через адвоката Немировського Валерія Івановича, задовольнити частково.
Заочне рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року в частині солідарного стягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» заборгованості в сумі 235 209,74 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» заборгованість у сумі 157 051,17 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 85 000 грн та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 72 051,17 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» заборгованість із тіла кредиту в сумі 78 158,57 грн.
У решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуюча                 Судді: 

Повний текст постанови складений 22 травня 2023 року.