Постанова
25 квітня 2023 року
м. Київ
провадження: № 51-2420 впс 23
Голова Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 розглянув клопотання прокурора про направлення матеріалів кримінальної справи                                          № 2025/3215/2012 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 38 КПК України 1960 року, надійшло клопотання прокурора про направлення вказаної кримінальної справи № 2025/3215/2012, із Київського районного суду м. Полтави до Ленінського районного суду м. Харкова.
Прокурор обґрунтовує своє клопотання тим, що у провадженні Київського районного суду м. Полтави перебуває вищезазначена кримінальна справа, та на цей час розгляд справи по суті фактично не розпочатий з об`єктивних причин, оскільки усі учасники даної кримінальної справи знаходяться поза межами м. Полтави. Зазначає, що дана кримінальна справа на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від                     07 серпня 2018 року була направлена для розгляду до Ленінського районного суду                     м. Харкова, у зв`язку чим підсудна цьому суду. Враховуючи, що у даному суді територіальну підсудність судових справ відновлено, посилаючись на виняткові обставини, прокурор просить з метою забезпечення оперативності й ефективності судового розгляду, направити кримінальну справу для розгляду до Ленінського районного суду м. Харкова.
Вивчивши наявні матеріали вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ч. 1 ст. 38 КПК України 1960 року, в окремих випадках,  справа може бути передана на розгляд до суду іншої області з метою забезпечення найбільш об`єктивного і повного розгляду.
Із системного аналізу норм КПК України 1960 року,  випливає, що кримінальна справа може бути передана з одного суду до іншого лише у виняткових випадках, коли іншим чином неможливо забезпечити виконання завдань провадження у кримінальних справах.
Між тим, клопотання прокурора не містить обґрунтованих підстав для визнання його доводів винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення виконання завдань цього провадження Київським районним судом м. Полтави.
Факт перебування учасників кримінальної справи на території іншої області сам по собі не є винятковим випадком у розумінні положень ч. 1 ст. 38 КПК України 1960 року для направлення кримінальної справи з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. 
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14 березня 2022 року                      «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Ленінським районним судом м. Харкова здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність судових справ цього суду за Київським районним судом м. Полтави.
Як вбачається з інформації, наданої Київським районним судом м. Полтави,                                             у провадженні Київського районного суду м. Полтави перебуває кримінальна справа                     № 2025/3215/2012 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Судовий розгляд у кримінальній справі не розпочато.
При цьому, слід зазначити, що у розпорядженні Голови Верховного Суду № 65                              від 17 листопада 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області», вказано забезпечити, зокрема, Київському районному суду м. Полтави розгляд справ, які надійшли до 22 листопада 2022 року, включно.
З огляду на зазначене, вважаю, що наведені у клопотанні обставини не є винятковими випадками у розумінні ч. 1 ст. 38 КПК України 1960 року, а відносяться до організації судового процесу, що вирішується в інший процесуальний спосіб, а не шляхом направлення кримінальної справи з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Щодо відповіді, яка надійшла з Київського районного суду м. Полтави на запит Суду щодо стану розгляду кримінальної справи, та висловленого в ній прохання взяти до уваги завантаженість цього суду та те, що в даному суді судочинство здійснюють дев`ять суддів, в тому числі розгляд кримінальних забезпечується лише трьома суддями, слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Конституцією України регламентовано, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом  (стаття 125 Конституції України). 
Під час застосування правил спеціалізації суддів потрібно виходити з єдності правового статусу судді, що передбачає здійснення ним правосуддя в будь-якій справі, віднесеній до юрисдикції конкретного суду (за винятком випадків, що прямо передбачені законом).
Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено можливість за рішенням зборів суддів відповідного суду запровадження спеціалізації суддів з розгляду конкретних категорій справ. Разом із тим, введення спеціалізації можливе, якщо це не перешкоджає здійсненню правосуддя.
Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення про АСДС),  затвердженим рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами), регламентовані повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями та порядок здійснення автоматизованого розподілу судових справ.Для кожного судді може бути визначена більш ніж одна спеціалізація. Визначення спеціалізації суддів у суді, в тому числі слідчих суддів, має забезпечити виключення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження через відсутність суддів відповідної спеціалізації. Відповідно до п. 2.3.21 Положення про АСДС, автоматизований розподіл судових справ між суддями в судах, в яких відсутня спеціалізація або її застосування неможливе, здійснюється між усіма суддями.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора про направлення матеріалів кримінальної справи                                                    № 2025/3215/2012 з Київського районного суду м. Полтави на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.
Керуючись ст. 38 КПК України 1960 року,
ухвалив:
Клопотання прокурора про направлення матеріалів кримінальної справи                                          № 2025/3215/2012 за обвинуваченням ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Постанова оскарженню не підлягає.

 
Голова Касаційного кримінального суду                                              ОСОБА_1