ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2023 р.  м.Київ          Справа№ 910/6093/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
за участю секретаря судового засідання Щербини А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"
на рішення               Господарського суду м. Києва
від                         26.09.2022          
у справі               № 910/6093/22 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом        Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія      "ГРАНДВІС"          (14013, м. Чернігів, просп. Перемоги, буд. 127)
до                         Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА     ГАРАНТ"          (01133, м. Київ, вул. бульвар Лесі Українки, буд. 26)
про                    стягнення 28 643,00 грн.

ВСТАНОВИВ:
                                                                                                                                                                                
Короткий зміст позовних вимог
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ГРАНДВІС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення 28 643,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ГРАНДВІС" на підставі договору страхування транспортних засобів № 01-43/07 від 02.07.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "LEXUS NX 200T", реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ", позивач просить суд стягнути з останнього 28 643,00 грн в якості виплати страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ"     на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ГРАНДВІС" страхове відшкодування у розмірі 28    643 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2    481 грн 00 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що: 
-  після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 28 643,00 грн, у позивача виникло право зворотної вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ", яке згідно полісу №АР7467730 застрахувало транспортний засіб "Volkswagen Passat", державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний поліс діяв станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну - 130    000,00 грн, франшиза - 0,00  грн ; 
- відповідно до пункту 22.1  статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; 
- з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі, а саме у розмірі 28      643,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з постановленим рішенням відповідач    Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ (14.10.2022 згідно відмітки поштового трекера на описі вкладень, з яким направлено апеляційну скаргу) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенін позовних вимог відмовити. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що  суд першої інстанції  допустив порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано відзив відповідача, поданий до суду засобами електронного зв`язку, у якому відповідач просив поновити строк на подачу відзиву та прийняти його до розгляду.  
Також, скаржник зазначав, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідачем 13.07.2022 було частково сплачено 14   321,50 грн. страхового відшкодування у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому провадження у цій справі підлягало закриттю.
Крім того, обґрунтованою сумою страхового відшкодування є сума у розмірі 14   321,50 грн., яка була сплачена відповідачем, оскільки за результатами проведеного розслідування обставин, зазначених у Європоротоколі, було встановлено наявність обопільної вини учасників, а тому розмір страхового відшкодування було визначено поділом розміром заподіяної шкоди  на кількість учасників, у зв`язку з чим відповідача здійснив відповідну виплату у повному розмірі - 14   321,50 грн. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу 
02.01.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ГРАНДВІС" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято до розгляду у відповідності до ст. 119, ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому позивач заперечував проти усіх доводів апеляційної скарги, окрім доводу про часткову оплату страхового відшкодування в розмірі  14   321,50 грн.
Зокрема, позивач наголошував на відсутності обоюдної вини, зокрема з огляду на те, що , враховуючи вимоги пунктів 10.2, 10.9 та абзацу 2 пункту 10.10 Розділу 10 ПДР України, саме дії водія автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки виїжджаючи заднім ходом з місця стоянки він не впевнився у безпечності руху, не помітив автомобіля LEXUS NX 200Т, державний номер НОМЕР_3 , який вже рухався по проїзній частині заднім ходом, що і призвело до зіткнення цих транспортних засобів. Зазначені обставини підтверджуються складеним Європротоколом від 26.06.2021 року, який міститься у матеріалах справи. При цьому, водій автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнав, що ДТП сталося з його вини. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Не погоджуючись з постановленим рішенням відповідач               Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ (14.10.2022 згідно відмітки поштового трекера на описі вкладень, з яким направлено апеляційну скаргу) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 по справі № 910/6093/22, ухвалити у справі нове рішення яким відмовити у задоволенні позову до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" у повному обсязі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6093/22,     відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою     1    розділу    Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду м. Києва      від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22.
31.10.2022 матеріали справи № 910/6093/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22 - залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, скаржнику надано право усунути недоліки, подавши до Північного апеляційного господарського суду:
- докази сплати судового збору в сумі 3721,50 грн. за оскарження рішення суду першої інстанції в повному обсязі.
14.12.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22 до якої долучено:
- платіжне доручення № 92014 від 01.12.2022 про оплату судового збору за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22 на суму 3 721, 50 грн.
Північний апеляційний господарський суд за результатами розгляду питання про відповідність апеляційної скарги  дійшов висновку про відповідність апеляційної скарги вимогам, які зазначені у ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно Конституції України реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).
За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"  установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для  працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривень. 
Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує: 248     100,00 грн. грн. (2481,00 грн * 100 = 248     100,00 грн.) - станом на момент звернення з відповідним позовом та  на момент звернення з апеляційною скаргою. 
Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога щодо стягнення коштів в розмірі    28 643, 00 грн. вказана справа, у відповідності до приписів        п. 1 ч. 5        ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, відноситься до малозначних справ.
Частиною 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6093/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справ, встановлено учасникам справи процесуальний строк на подання відзивів, заяв  та клопотань. 
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 надіслана учасникам справи на їх електронні адреси та у зареєстрований електронний кабінет відповідача, в системі «Електронний суд». 
У відповідності до вимог ч. 5  статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Отже, учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022      від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122      Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським      судом.
Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи, 03.07.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ГРАНДВІС" (далі - позивач) та ТОВ НВП "Техноком Плюс" (далі - страхувальник) укладено договір страхування транспортних засобів №01-43/07 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням та/або користуванням, та/або розпорядженням легковим автомобілем "LEXUS NX 200T", реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
26.06.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів "LEXUS NX 200T", державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та "Volkswagen Passat", державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" згідно полісу №АР7467730.
За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).
З наявного у матеріалах справі Європротоколу вбачається, що ДТП сталась внаслідок порушення водієм автомобіля "Volkswagen Passat" ОСОБА_1, державний номерний знак НОМЕР_2 , правил дорожнього руху.
29.06.2021 страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання страхової події.
Згідно з Звіту про оцінку №153/21 від 20.10.2021 експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ, проведеного СПД "Щербатий А.А", вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників нанесеного власнику дорожньо-транспортного засобу - автомобілю "LEXUS NX 200T", державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 26.06.2021, склав 43      384,58 грн. 
29.10.2021  страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.
29.10.2021 страхувальником та позивачем було підписано Акт №18-10/21 про настання страхового випадку і розмір виплати страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 28   643,00 грн. 
Виплата страхового відшкодування на вищевказану суму була здійснена позивачем  07.02.2022, про що свідчить платіжне доручення №257 на вказану суму. 
При цьому, сторонами спору не заперечувалось, що відповідачем 13.07.2022 було частково сплачено 14   321,50 грн. страхового відшкодування у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжним дорученням  від 13.07.2022 № 29618. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" . 
За приписами статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Предметом даного спору є зворотна вимога страховика до особи, відповідальної за завдану шкоду, про стягнення компенсації страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику за договором добровільного страхування.
Частиною другою    статті 1187 цивільного кодексу України  передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як підтверджується наявними матеріалами справи, вина водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "Volkswagen Passat",державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується оформленим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом), який визнається  судом апеляційної інстанції належним та допустимим доказом у справі, з огляду на наступне. 
З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.
Відповідно до абз. 3 п. 2.11      Правил дорожнього руху       України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Умови заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається Страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції визначено Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція), затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11.08.11 №274/2011.
Відповідно до п. 1 вказаної Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі   -МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно із п. 2 Інструкції, Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.
Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень       Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"    є, відповідно, підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.
Як вбачається із повідомлення про ДТП від 26.06.2021, останнє заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми.
У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Отже, суд апеляційної іінстанції дійшов висновку, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України,     шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.
З урахуванням змісту ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, страховик за договором добровільного страхування прийняв  Європротокол як належний доказ настання страхового випадку, виплатив за ним страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №257 від 07.02.2022, та  звернувся з даним позовом до суду про відшкодування здійснених виплат зі страховика винної особи в розмірі 28   643,00 грн. 
Отже, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 28 643,00 грн, у позивача виникло право зворотної вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ", яке згідно полісу №АР7467730 застрахувало транспортний засіб "Volkswagen Passat", державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний поліс діяв станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну - 130     000,00 грн, франшиза - 0,00  грн.
Відповідно до пункту 22.1  статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
В свою чергу, як встановлено судом апеляційної інстанції та визнається обома учасниками спору, відповідачем 13.07.2022 було частково сплачено 14   321,50 грн. страхового відшкодування у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Проте, суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував наявність часткової сплати відповідачем спірної суми   в розмірі 14   321,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29618 від 13.07.2022, яке було долучено позивачем до відзиву на апеляційну скаргу і підлягає прийняттю судом апеляційної інстанції до розгляду і врахуванню при вирішенні спору з огляду на приписи ст. ст. 2, 14, 269 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що відповідні обставини стосовно сплати 14   321,50 грн. не були повідомлені позивачем суду першої інстанції, хоча юридична особа зобов`язана знати власний майновий стан, відповідні обставини сплати були здійснені 13.07.2022, тобто до звернення до суду з позовом 14.07.2022 (згідно поштової накладної, на конверті, в якому позов направлено до суду першої інстанції), позивач міг проявити розумну обачність і перевірити надходження коштів на власні рахунки як після направлення позову, так і після отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, і повідомити про вказані обставини суд першої інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що врахування здійсненої відповідачем сплати  14   321,50  грн., яка була здійснена до ухвалення оскаржуваного рішення, - є справедливим, оскільки попередить необґрунтоване присудження до стягнення з відповідача спірної суми у цій частині, а також узгоджується з приписами ст. ст. 2, 14, 269 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим доводи скаржника в апеляційній скарзі в частині необхідності врахування часткової сплати 14   321,50 грн.  - є обгрунтованими.
В свою чергу, оскільки відповідна сплата була здійснена відповідачем 13.07.2022, тобто до звернення позивача з відповідним позовом до суду першої інстанції 14.07.2022 (згідно поштової накладної, на конверті, в якому позов направлено до суду першої інстанції), що є відповідно датою звернення до суду першої інстанції, а тому у задоволенні позовних вимог позивача в сумі 14   321,50 грн. слід відмовити.  
З урахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 14   321,50 грн., з огляду на наступне. 
Як вбачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з заявою №92 на виплату страхового відшкодування від 11.02.2022, проте, остання була залишена з боку відповідача без відповіді та задоволення, зокрема і у спірній сумі.  Страхове відшкодування станом на момент розгляду спору в розмірі спірних 14   321,50 грн. - відповідачем не виплачено.
Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"       та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких не надано суду апеляційної інстанції. 
Доводи скаржника про те, що обґрунтованою сумою страхового відшкодування є сума у розмірі 14   321,50 грн., яка була сплачена відповідачем 13.07.2022, оскільки за результатами проведеного розслідування обставин, зазначених у Європоротоколі, було встановлено наявність обопільної вини учасників, а тому розмір страхового відшкодування було визначено поділом розміром заподіяної шкоди  на кількість учасників, у зв`язку з чим відповідача здійснив відповідну виплату у повному розмірі - 14   321,50 грн. - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані з огляду на наступне. 
Так, скаржник наголошував, що ним здійснено власне розслідування обставин справи, перевірив наявність вини свого страхувальника у настанні вказаної пригоди, на підставі чого він дійшов висновку про те, що водії обопільно порушили вимоги ПДР України відповідно до п. 10.9 Розділу 10 ПДР України, який передбачає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. 
Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що водієм автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , чия відповідальність була застрахована у Відповідача, були порушені вимоги пункту 10.2 Розділу 10 ПДР України, які передбачають наступне: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.». При цьому, водій застрахованого транспортного засобу LEXUS NX 200Т, державний номер НОМЕР_3 , мав право рухатися заднім ходом в силу положень абзацу 2 пункту 10.10 Розділу 10 ПДР України, який передбачає, що дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.
Отже,  враховуючи вимоги пунктів 10.2, 10.9 та абзацу 2 пункту 10.10 Розділу 10 ПДР України, саме дії водія автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки виїжджаючи заднім ходом з місця стоянки він не впевнився у безпечності руху, не помітив автомобіля LEXUS NX 200Т, державний номер НОМЕР_3 , який вже рухався по проїзній частині заднім ходом, що і призвело до зіткнення цих транспортних засобів. При цьому, водій автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнав, що ДТП сталося з його вини. 
Зазначені обставини підтверджуються складеним сторонами європротоколом від 26.06.2021, який міститься у матеріалах справи і є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження вказаних обставин. 
Доводи скаржника про те, що  суд першої інстанції  допустив порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано відзив відповідача, поданий до суду засобами електронного зв`язку, у якому відповідач просив поновити строк на подачу відзиву та прийняти його до розгляду - визнаються судом апеляційної інстанції такими, що не знайшли свого підтвердження наявними матеріалами справи. 
Відповідно до пункту 17.1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Разом з цим, абзацом другим пункту 17.15 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).
Оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" № 229 (6984) 01.12.2018.
У подальшому, у газеті "Голос України" (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно з яким (відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 №   624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС), повідомлено про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01.12.2018).
Разом з тим, наказом Державної судової адміністрації України № 628 від 22.12.2018 "Про проведення тестування підсистеми "Електронний суд" у місцевих та апеляційних судах" вирішено запровадити тестовий режим експлуатації підсистеми "Електронний суд" у всіх місцевих та апеляційних судах України, Касаційному адміністративному суді (пілотних судах).
Пунктом 2 цього наказу передбачено, що місцевим та апеляційним судам, Касаційному адміністративному суді у ході тестового режиму експлуатації підсистеми "Електронний суд" слід керуватися вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (із змінами і доповненнями), у частині функціонування підсистеми "Електронний суд" (далі - Положення).
Згідно з пунктом 2.3 рішення Ради суддів України від 12.04.2018 № 16 ряд норм Положення, в тому числі і розділ XI (Підсистема "Електронний суд"), набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів, визначених пілотними згідно з відповідним наказом Державної судової адміністрації України. 
Частинами п`ятою, шостою статті 42 ГПК України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форми процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему .
Частиною восьмою зазначеної статті передбачено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).
Пунктами 4, 3 Розділу І Положення передбачено, що авторизація користувача - процедура отримання користувачем прав на здійснення операцій з інформаційними ресурсами, в межах його повноважень та компетенції, за допомогою власного електронного цифрового підпису користувача, який прирівнюється за правовим статусом до його власноручного підпису; автор електронного документа особа (особи), що підписала (підписали) електронний документ власним ЕЦП.
Пунктом 2 Розділу ХІ Положення визначено, що учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.
Таким чином, надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд" за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного цифрового підпису.
В свою чергу, скаржником не надано доказів в підтвердження надсилання ним стверджуваних документів згідно з вимогами вищенаведених нормативних актів, і матеріалами справи таких доводів не підтверджено, і не було надано також скаржником разом з апеляційною скаргою. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею      86      Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.      Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.      (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.      Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:  зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1); скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (п. 4). 
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, найшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, а саме в частині стягнення  сплаченої до подачі позову суми страхового відшкодування у розмірі 14  321,50 грн., у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнення 14   321,50  грн.- підлягає скасуванню на підставі п. 1-4  ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, з відмовою у задоволенні вимог в цій частині.  В решті (а саме щодо часткового задоволення вимог позивача щодо стягнення 14   321,50 грн. страхового відшкодування з наведених у рішенні підстав) - рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14  321,50 грн., у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині   підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат
Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22 - задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22 скасувати частково, а саме: в частині стягнення  сплаченої до подачі позову суми страхового відшкодування у розмірі 14  321,50 грн. та прийняти у скасованій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.  
3. В частині рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6093/22  щодо стягнення  суми страхового відшкодування у розмірі 14  321,50 грн. - залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції: 
« 1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ГРАНДВІС" задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (01133, м. Київ, вул. бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ГРАНДВІС" (14013, м. Чернігів, просп. Перемоги, буд. 127, ідентифікаційний код 22821660) страхове відшкодування у розмірі 14   321 (чотирнадцять тисяч триста двадцять одна) грн 50 коп. та судовий збір за подачу позову у розмірі 1 240 (одну тисячу двісті сорок) грн 50 коп.
3. В решті вимог щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 14   321 (чотирнадцять тисяч триста двадцять одна) грн 50 коп., сплаченого відповідачем до подачі позову  - відмовити.».

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ГРАНДВІС" (14013, м. Чернігів, просп. Перемоги, буд. 127, ідентифікаційний код 22821660) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (01133, м. Київ, вул. бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 32382598) 1   860 (одна тисяча вісімсот шістдесят) грн. 75 коп. судового збору за подачу позову. 
5. В решті судовий збір за подачу позову (1240,50 грн.) та апеляційної скарги (1860,75 грн.) залишити за Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ". 
6. Видачу наказів по справі №910/6093/20 доручити Господарському суду міста Києва.  
7. Матеріали справи №910/6093/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала