Справа № 462/7640/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/252/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 10 січня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків – відмовлено.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів – визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . Зазначає, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ним було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та про продовження процесуального строку, встановленого судом.
Звертає увагу на те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим відповідно до вимог чинного законодавства, тому у позовній заяві поштова адреса відповідача відповідає зареєстрованому місцезнаходженню відповідача на момент укладення договору та на момент звернення до суду з позовом. 
Посилається також на наявність електронної пошти та мобільних номерів телефону через які можна здійснювати виклики відповідача та надсилати процесуальні документи.
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 січня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06 квітня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 13 квітня 2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що в грудні 2022 року позивач  ОСОБА_1  звернувся з позовомдо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, залишено без руху.
Суд першої інстанції мотивував зазначену ухвалу тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Зокрема, суд зазначив, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про стягнення з відповідача коштів за договором, який був укладений 31 листопада 2022 року, зазначив місце проживання відповідача АДРЕСА_1 . Однак загальновідомим є факт запеклих боїв внаслідок агресії росії на території міста Бахмута з початку воєнних дій до теперішнього часу. Таким чином, відомостей про фактичне місце проживання (перебування) відповідача як під час укладення договору так і під час звернення до суду позивачем суду не надано, що є порушенням вимог ст.175 ЦПК України.
09 січня 2023 року позивачем направлено до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви та продовження процесуального строку.
В заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою відповідно вимог чинного законодавства та зазначена у позовній заяві поштова адреса відповідає зареєстрованому місцезнаходженню відповідача на момент укладення Договору та на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою, що підтверджується витягами з ЄДРПОУ.
Крім цього, позивач просив у заяві продовжити процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків, посилаючись на те, що його адвокатом здійснюються запити на адресу відділів соціального захисту управління соціального захисту з метою встановлення фактичного місця проживання відповідача.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вважав, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом та доводи для надання позивачу додаткового строку для пошуку місця проживання (перебування) відповідача не є підставою для продовження процесуального строку для усунення недоліків.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху було надано витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в яких містились відомості про місцезнаходження відповідача.
Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що місцезнаходженням відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім цього, адвокатом позивача було здійснено адвокатські запити про надання інформації з метою отримання інформації щодо останнього зареєстрованого та фактичного місця проживання ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи, що позивачем у строки визначені судом першої інстанції подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, то правових підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу за правилами ст. 185 ЦПК України у суду першої інстанції не було.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії); Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії)
Право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою», якщо доступ до суду обмежений законом чи практикою суду (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства). Суд досліджує чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме, чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).
З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що надмірний формалізм у вказаній справі може позбавити позивача права на звернення до суду, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.