ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/983/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №701/105/23 Категорія: 305010900 	Калієвський І. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14 червня 2023 року                                                                                                м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

учасники справи:
позивач - ПРАТ СК «Універсальна»,
відповідач (скаржник) - Хоменко С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20.04.2023 (повний текст складено 20.04.2023, суддя в суді першої інстанції Калієвський І.Д.) у цивільній справі за позовом ПРАТ СК «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

ПРАТ СК «Універсальна» звернулося у лютому 2023 року до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 40414,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.09.2019 о 11 год. 59 хв., по а/д М-05 Київ - Одеса 185 км. 200 м., мала місце ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок того, що відповідач не перевірив і не забезпечив належний технічний стан транспортного засобу, не слідкував за його технічним станом, в результаті чого, ліве переднє колесо відірвалося та влучило в автомобіль марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 16.10.2019 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована позивачем на підставі полісу №АМ/4979095. Потерпілий від ДТП звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна», як до страховика відповідача, про відшкодування шкоди, отриманої в результаті пригоди після чого позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі Акту №54416/1 в сумі 40414,22 грн. 
З цих підстав, в силу приписів законодавства, позивач порушує питання про відшкодування в порядку регресу понесених витрат за рахунок винуватця ДТП - відповідача.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 20.04.2023 позовні вимоги у справі задоволено з посиланням на обов`язок особи, винної у виникненні ДТП внаслідок незабезпечення належного технічного стану автомобіля, відшкодувати страховику виплачене страхове відшкодування.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 18.05.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказано на те, що з наданого позивачем платіжного документа не можна встановити адресата здійсненої страхової виплати. Відповідач не брав участі в складенні акту огляду пошкодженого транспортного засобу, на відшкодування збитків від чого здійснено виплату страхового відшкодування. Крім того, його складено через чотири дні з моменту ДТП у іншому населеному пункті, що може свідчити про можливість отримання автомобілем нових пошкоджень в інших пригодах.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 40414,22 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 28.09.2019 об 11 год. 59 хв., по а/д М-05 Київ - Одеса 185 км. 200 м., мала місце ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (а.с.23).
Причиною ДТП стало те, що відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , не перевірив і не забезпечив технічний стан транспортного засобу, не слідкував за його технічним станом, в результаті чого, ліве переднє колесо відірвалося та влучило в автомобіль марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 .
Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 16.10.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.23).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 - відповідача ОСОБА_1 , на час ДТП була застрахована позивачем згідно полісу №АМ/4979095 (а.с.19).
Потерпілий - власник пошкодженого автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна», як до страховика відповідальності відповідача, із вимогами про відшкодування шкоди, отриманої в результаті ДТП.
Обгрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що відповідно до ст. ст. 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «Універсальна» прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі Акту №54416/1 в сумі 40414,22 грн. (а.с.13).
Сума страхового відшкодування підтверджується актом огляду транспортного засобу, висновком експертного автотоварознавчого дослідження №49-D/63/4 від 02.01.2020 (а.с.33, 34-41).
Оскільки відповідач не перевірив та не забезпечив технічний стан транспортного засобу перед виїздом, що призвело до ДТП, позивач має право регресної вимоги до нього, в зв`язку з чим звернувся до суду із даною позовною заявою.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Як встановлено судом, згідно постанови Маньківського районного суду Черкаської області від 16.10.2019 у справі №701/1314/19, яка набрала законної сили, ДТП (страховий випадок) виникла внаслідок того, що водій ОСОБА_1 не належно слідкував за технічним станом свого транспортного засобу (а.с.23).
Відтак, має місце законодавчо визначена (п. «г» ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») підстава для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати страховику його цивільно-правової відповідальності здійснену виплату страхового відшкодування.
При цьому слід врахувати, що за приписами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її ухвалено в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Одночасно апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції помилково вказав про обґрунтованість права регресної вимоги страховика до відповідача тим, що останній залишив місце ДТП, адже такі висновки матеріалами справи не підтверджуються.
Крім того, за правилами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до положень частини першої статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Таким чином, позивач, виплативши потерпілій в ДТП особі страхове відшкодування, розмір якого визначений згідно профільного законодавства, що при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться, отримав право регресної вимоги на виплачену суму до винуватця пригоди з підстав того, що ДТП виникло у зв`язку з недотриманням обов`язку водія забезпечити належний технічний стан транспортного засобу.
Отже суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги у справі, прийшов до вірних висновків по суті спору.
При цьому не можна погодитися з посиланнями скаржника на те, що з наданого позивачем платіжного документа не можна встановити адресата здійсненої страхової виплати, оскільки заява про здійснення страхового відшкодування потерпілій особі подана ОСОБА_3 (а.с.24), а страхове відшкодування виплачено особі « ОСОБА_4 » (а.с.13), тобто літеру «і» в ПІБ одержувача виплати замінено знаком «_», що за відсутності доказів неотримання потерпілим страхової виплати саме по собі не може свідчити про необґрунтованість здійсненого страхового відшкодування.
Також слід відхилити посилання скаржника на те, що він не брав участі в складенні акту огляду пошкодженого транспортного засобу та щодо його складення зі спливом чотирьох днів з моменту ДТП, адже розмір страхового відшкодування позивачем визначено на підставі висновку експертного товарознавчого дослідження від 02.01.2020 та страхового акту №54416/1 від 27.01.2020 (а.с.34-41), дані яких під сумнів сторонами не ставляться та не викликають підстав для висновків про їх необґрунтованість чи недостовірність.
Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20.04.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20.04.2023 у цивільній справі за позовом ПРАТ СК «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 14.06. 2023.

Суддя-доповідач                        

Судді