Справа № 352/2484/19 
Провадження № 22-ц/4808/11/23 
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                        Працун В.В.,        
                       з участю                        представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування шкоди, спричиненої пожежею, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 20 травня 2021 року під головуванням судді Струтинського Р.Р. у м. Івано-Франківську,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1  звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2  про відшкодування шкоди, спричиненої пожежею, в якому просила стягнути в її користь 481 928 грн матеріальної шкоди, 20 000 грн моральної шкоди та судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі договору дарування від 31.08.2018 належить будинковолодіння по АДРЕСА_1 . 
Відповідач ОСОБА_2 09 березня 2019 року близько 15 год. 30 хв. на території свого господарства по АДРЕСА_1 запалив сміття, внаслідок чого відбулося загоряння його літньої кухні. Пізніше вогонь поширився на приміщення її літньої кухні та господарські приміщення, внаслідок чого відбулось пошкодження конструкцій останніх. Пожежу було ліквідовано працівниками ДСНС о 17 год. 58 хв., Згідно листа Тисменицького відділу поліції № 2014/108/47/04-19 від 26.03.19 факт пожежі зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тисменицького ВП ГУНП під №1038 від 09.03.2019 року. Комісією у складі головного інспектора Тисменицького РВ Управління ДСНС в області Дзьомбака М. М., в тому числі потерпілої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 10.03.2019 проведено огляд місця події та за його результатами складено Акт про пожежу, яка мала місце 09.03.2019 о 15.30 год. в АДРЕСА_1 . В акті зазначено, що пожежею знищено літню кухню, два гаражі, стайню для худоби, дерев`яний піднавіс, 2 метри кубічних дошки, речі домашнього вжитку, побутова техніка. Також по цьому факту старшим ДОП Тисменицького ВП ГУНП Петлюком В. І. 11.03.2019 складено протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Вважає, що знищення належного їй майна сталося внаслідок незабезпечення відповідачем пожежної безпеки власної території. Судовим експертом Самулевичем В.М. за запитом №19/2 від 20.03.2019 адвоката ОСОБА_5 було проведено будівельно-технічне дослідження та складено висновок експерта № 44/з від 19.07.2019, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту конструктивних елементів що знаходяться по АДРЕСА_1 , внаслідок пошкоджень спричинених пожежею, яка мала місце 09.03.2019 та наслідків проведення гасіння вказаної пожежі, становить 442 494 грн. Також за заявою її племінниці ОСОБА_4 проведено експертне дослідження щодо визначення розміру матеріальної шкоди, яка згідно висновку експертного дослідження від 19.07.2019. Івано-Франківського НДЕКЦ, 18.04.2019 судовим експертом було проведено огляд пошкодженого майна.
Згідно висновку експертного дослідження від 19.07.2019 № ЕД-19/109/28-1ТВ/19 розмір матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженого майна внаслідок пожежі, яке мало місце 09.03.2019 по АДРЕСА_1 , може становити 39 434 грн. Крім того, діями відповідача по спалюванню сміття на своєму подвір`ї, які спричинили пожежу та його бездіяльністю щодо відшкодування завданої шкоди, позивачці спричинена й моральна шкода, яка проявилася у постійних переживаннях за належне їй на праві власності майно, порушилися її нормальні життєві зв`язки, оскільки вона змушена витрачати свій час і зусилля для визначення вартості спричинених збитків, змушена тривалий час користуватися практично зруйнованою, залитою водою літньою кухнею, гаражами, дихати вологістю, прибирати сліди пожежі та залиття, щоб зменшити негативні наслідки пожежі та залиття. Відповідач у добровільному порядку не вжив ніяких заходів для вирішення питання про відшкодування завданої мені шкоди, проявив байдужість до стану ушкодженого майна, чим змусив її звертатися до суду та захищати свої права в судовому порядку. Внаслідок пожежі у неї та членів її сім`ї порушився звичайний устрій життя, спричинено дискомфорт, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Тому розмір моральної шкоди вона оцінює у 20 000 грн. Просила стягнути з відповідача у її користь 481 928 грн спричиненої матеріальної шкоди, 20 000 грн моральної шкоди, 9 456,40 грн витрат за проведення експертних досліджень, 8650 грн витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 5 587,68 грн.
Рішенням Тисменицького районного суду від 20 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.
У апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Суд неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення неправильного рішення. 
Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про недоведеність права власності на пошкоджені пожежею споруди і будівлі.
Апелянт вказує на те, що нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,10 га. яка належить їй на праві приватної власності, що стверджується договором дарування земельної ділянки від 30.08.2018 та витягом про реєстрацію права власності №136034268 від 30.08.2018.
Щодо недоведеності вини відповідача у виникненні пожежі, то згідно листа Тисменицького відділу поліції № 2014/108/47/04-19 від 26.03.19 даний факт пожежі зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тисменицького ВП ГУНИ під №1038 від 09.03.2019.
З метою встановлення наслідків пожежі 10.03.2019 комісією у складі головного інспектора Тисменицького РВ Управління ДСНС в області майора служби цивільного захисту Дзьомбака М.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , проведено огляд місця події і за його результатами складено Акт про пожежу, яка сталася 09.03.2019 о 15.30 год. в АДРЕСА_1 . 
ДОП Тисменицького ВП ГУНП, майором поліції Петлюк В.І., 11.03.2019 складений протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Згідно постанови №37 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 15 березня 2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень в дохід міського бюджету м. Тисмениця.
Зазначені обставини та докази відповідачем жодним чином не спростовані, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності перебуває в законній силі, що свідчить про те, що вина відповідача у виникненні пожежі та як наслідок пошкодження майна доведені.        
Щодо недоведеності розміру спричиненої пожежею шкоди, апелянт зазначає, що відповідно до висновку експерта №44/ з будівельно-технічної експертизи по запиту адвоката Лютана З.Й., складеного судовим експертом 19.07.2019, вартість відновлювального ремонту конструктивних елементів, що знаходяться по АДРЕСА_1 , внаслідок пошкоджень спричинених пожежею, яка мала місце 09.03.2019 та наслідків проведення гасіння вказаної пожежі, становить 442 494 грн.
Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/109/28-1ТВ/19 від 19.07.2019 Івано-Франківського НДЕКЦ України, розмір матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженого рухомого майна внаслідок пожежі, яке мало місце 09.03.2019 по АДРЕСА_1 , становить 39 434 грн.
Визнаючи дані докази не належними та недопустимими суд виходив із того, що згідно у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у вищезазначених висновках будівельно-технічної експертизи та експертного товарознавчого дослідження не зазначено, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Дана обставина не відповідає дійсності, так як експертам достеменно було відомо, що висновки слід підготувати для її звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди спричиненої пожежею. Підтвердженням цього в матеріалах справи є копія звернення представника ОСОБА_5 №19/2 від 20.03.2019 до судового експерта Самулевича та звернення №19/3 від 01.04.2019 Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, де зазначено, що експертне дослідження проводиться у зв`язку підготовкою матеріалів для звернення до суду.
Щодо стягнення моральної шкоди, то апелянт вважає, що знищення належного їй майна, сталося з вини відповідача, внаслідок незабезпечення ОСОБА_2 пожежної безпеки власної території. Тому відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
В апеляційній скарзі апелянт намагається надати оцінку неналежним доказам. Так, згідно наданих пояснень ОСОБА_2 , що різке запалювання виникло не із-за його вини, а внаслідок сильних поривів вітру, що і призвело до згорання майна відповідача та загорання майна позивача. Самостійно загасити пожежу не вдалося, про що правильно встановлено у оскаржуваному судовому рішенні. Тому вважає, що неправильними є висновки апелянта щодо вини відповідача у пошкодженні його майна.
Не заслуговують уваги доводи апелянта щодо судових експертиз, які були долучені до матеріалів судової справи. Матеріали справи містять два експертні висновки. Однак у висновку №44/3 будівельно-технічної експертизи відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність, що є порушенням вимог ч. 7 ст. 102 ЦПК України, ст. 12 ЗУ "Про судову експертизу" та п. 4.14 розділу 4 згаданої Інструкції.
Висновок № 44/з складений судовим експертом Самулевич В.М. 19 липня 2019 року не відповідає вимогам ч. 1, 7 ст. 102 ЦПК України, ст. 12 ЗУ «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а тому правильно визнаний судом таким як недопустимий доказ.
ОСОБА_4 не є учасником даної судової справи а викладена в заяві інформація за підписом ОСОБА_4 не може вважатись достовірною, так, як ставиться самим експертом під сумнів.
Також даний висновок не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність. Отже, два висновки експертів не можуть слугувати доказами у даній справі, так, як оформлені з грубим порушенням процесуального закону та є недопустимими доказами.
Доводи апелянта про необхідність стягнення моральної шкоди, є невірними, оскільки у позовній заяві відсутні аргументи та докази які б вказували на його ступінь страждань рівноцінний заявленому позивачем розміру моральної шкоди.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення без змін.
Представник  ОСОБА_1 адвокат Соботник В.Й. апеляційну скаргу підтримав з мотивів наведеній у ній. 
Представник ОСОБА_2 адвокат Білан А.М. вимоги апеляційної скарги заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою не доведено розмір завданої матеріальної та наявність моральної шкоди.
Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія апеляційного суду не погоджується, ураховуючи таке.
Встановлено, що на підставі договору дарування від 30.08.2018 , посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1542, позивачці ОСОБА_1 належить будинковолодіння по АДРЕСА_1 (т .1 а.с. 68). 
Згідно технічного паспорту до складу даного будинковолодіння входить житловий будинок «А», літня кухня «Б» площею 63,3 кв.м., гараж «В» площею 46,7 кв.м., гараж «Г» площею 19,5 кв.м., вбиральня «Д», огорожа «N1». (т.1 а.с. 70-73).
Відповідно до акту про пожежу від 10.03.2019, який складений головним інспектором Тисменицького РВ Управління ДСНС в області Дзьомбаком М.М. у присутності потерпілої ОСОБА_3 та онуки потерпілої ОСОБА_4 , орієнтовно о 15 год. 30 хв. 09.03.2019 в АДРЕСА_1 в приміщенні господарської споруди виникла пожежа; пожежею знищено літня кухня, два гаражі, стайня для худоби, дерев`яний під навіс, дошка 2м.куб.; пожежею пошкоджено дах на літній кухні, дах на гаражах, речі домашнього вжитку, побутова техніка; ймовірна причина пожежі встановлюється (т.1 а.с.13).
Тисменицьким ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилася перевірка за зверненням ОСОБА_3 від 09.03.2019 , згідно висновку якої встановлено, що перевіркою не встановлено будь-яких фактів кримінальних правопорушень, ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. 11.03.2019 старшим ДОП Тисменицького ВП ГУНП складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , в якому останній пояснив, що роблячи благоустрій своєї території він спалював суху траву і, через сильний вітер сталася пожежа на його подвір`ї, яка перекинулася на будівлі і споруди сусідки ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 16-37).
На підставі зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення адміністративною комісією виконавчого комітету Тисменицької міської ради винесено постанову 15.03.2019, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст. 152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн (т. 1 а.с.124).
За висновком судової будівельно-технічної експертизи № КСЕ-19/109-21/13276 від 21.07.2022, вартість відновлюваного ремонту конструктивних елементів літньої кухні загальною площею 63,3 кв.м., гаража площею 46,7 кв.м., гаража площею 19,5 кв.м. пошкоджених в результаті пожежі, яка сталася 09.03.2019 та наслідків їх гасіння, які знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 може становити 325 240 грн з урахуванням витрат та ПДВ (т. 2 а.с. 141-146).
За висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-22/7753-ТВ від 28.02.2023, розмір матеріального збитку знищеного рухомого майна, внаслідок пожежі становить 31 055 грн (т. 2 а.с. 187- 213).
Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.
Вирішуючи вимоги щодо відшкодування майнової шкоди суди виходили з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.
Частинами четвертою-п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).
Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.
Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18).
Протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності, а саме в тому, що недотримання нею, як власником будинку, правил пожежної безпеки при експлуатації електричних приладів у будинку (електричної розетки), призвело до виникнення аварійного режиму і пожежі, яка перекинулась на будинок позивача і завдала останньому майнової шкоди (збитків).
Між протиправною поведінкою відповідача і шкодою є причинний зв`язок.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16).
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).
Встановлено, що ОСОБА_2 , з метою здійснення благоустрою на території свого господарства 09 березня 2019 близько 15 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 запалив сміття і через сильний вітер почалася пожежа на його території, яку відповідач не зміг самостійно загасити. Згодом полум`я від пожежі  перекинулося на територію та будівлі сусідки ОСОБА_1 , в результаті чого було пошкоджено її майно.
Отже встановлено, що пожежа виникла на території господарства ОСОБА_2 , який як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку та відповідає за їх наслідки.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що у наданих позивачем висновках будівельно-технічної експертизи та експертного товарознавчого дослідження не зазначено, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, висновок товарознавчого дослідження складено за зверненням ОСОБА_4 , яка не є учасником даної справи. 
При цьому, суд першої інстанції не врахував, що за таких обставин необхідно було роз`яснити учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки невчинення процесуальних дій. Натомість суд першої інстанції не виконав свій обов`язок щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав та розглянув даний спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 за клопотанням її представника призначено відповідні експертизи на предмет визначення вартості пошкодженого рухомого і нерухомого майна позивачки.
На вирішення судової будівельно-технічної експертизи експерту постановлено запитання щодо вартості відновлювального ремонту конструктивних елементів літньої кухні, літера Б, загальною площею 63,3 кв.м., гаража, літера В, площею 46,7 кв.м., гараж, літера Г, площею 19,5 кв.м. пошкоджених в результаті пожежі, яка сталася 09.03.2019 р. та наслідків їх гасіння від пожежі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 19 липня 2019 року.
Апеляційним судом в ухвалі від 30.09.2021 про призначення будівельно-технічної та товарознавчої експертиз вказано, що при проведенні будівельно-технічної експертизи у цій справі при визначенні вартості відновлювального ремонту слід виключити з переліку об`єктів нерухомості стайню зблоковану з майстернею (стіни в одну цеглу, покрівля - листи хвилясті з шиферу) розміром 7,38 м х 3,71 м, і дерев`яний навіс (стійки дерев`яні 100 мм х 100 мм, покрівля металева) розміром (9,0 м х 4,3 м, оскільки відповідно до документів про право власності ОСОБА_1 , останні не належать їй на праві приватної власності і остання не надала суду доказів про законність їх спорудження чи введення у експлуатацію.
Судовим експертом Зельмановичем Н.В. 17.05.2022 в присутності власниці ОСОБА_1 було проведене натурне обстеження літньої кухні з гаражами за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами огляду був складений Акт огляду. Під час огляду об`єкта дослідження проводилися заміри та фотофіксація (т. 2 а.с. 147).
Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.07.2022 об`єктом дослідження експерта була літня кухня з гаражами за адресою: АДРЕСА_1 та надані на дослідження матеріали провадження.
Згідно наданої завіреної копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , складеного 29.08.2002 Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 7594, реєстровий № 1165/5, літня кухня під літ. «Б», площею забудови - 63,3 кв.м., гаражі під літ. «В», площею забудови - 46,7 кв.м., гараж, літера «Г», площею 19,5 кв.м., входить в склад садибного (індивідуального) житлового будинку та інших допоміжних будівель та споруд.
Експертом проведені візуально-інструментального обстеження літньої кухні під літ. «Б», гаражів під літ. «В», гараж, літ. «Г», відповідно до наданої завіреної копії технічного паспорту та виявлено, що на даних об`єктах дослідження проводилися ремонтно-будівельні роботи по відновленню наслідків пожежі, а також на горищі є пошкодження у вигляді обвуглення, внаслідок дії високих температур.
При опрацюванні матеріалів цивільної справи та натурного обстеження об`єкта дослідження (літня кухня з гаражами за адресою: АДРЕСА_1 ) експертом встановлено вид та обсяги ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно було виконати для усунення наслідків пожежі. 
З урахуванням досліджених експертом умов встановлена вартість відновлюваного ремонту конструктивних елементів літньої кухні, літера Б, загальною площею 63,3 кв.м, гаража, літера В, площею 46,7 кв.м, гаража, літера Г, площею 19,5 кв.м пошкоджених в результаті пожежі, яка сталася 09.03.2019, та наслідків їх гасіння, які знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначаючи вартість відновлюваного ремонту експертом при проведенні будівельно-технічної експертизи встановлена вартість відновлюваного ремонту конструктивних елементів літньої кухні та в локальному кошторисі експерт відмічає найменування робіт та витрат щодо об`єкта дослідження - літня кухня з гаражами.
Вирішуючи спір про відшкодування майнової шкоди слід виходити з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. 
При визначенні вартості відновлюваного ремонту судом враховано те, що при проведенні будівельно-технічної експертизи у локальному кошторисі з розрахунком договірної ціни № 1 судовим експертом було вказано найменування робіт і витрат, які включали площі об`єкта нерухомого майна, які не відображено у технічній документації та не повинні входити до вартості відновлювального ремонту. Тому такі витрати при стягненні майнової шкоди суд апеляційної інстанції не враховує. Інші господарські споруди в будинковолодінні позивачки згідно висновку експертизи є складовою літньої кухні і ураховуються судом при визначенні розміру заподіяної шкоди.
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного колегія апеляційного суду вважає, що відшкодуванню завданих позивачу збитків внаслідок пожежі підлягає 341 159,97 грн, як сума розміру матеріального збитку знищеного майна та вартості відновлюваного ремонту конструктивних елементів літньої кухні з гаражами, без урахування робіт і конструктивних елементів (навісу) вартістю 15 138,03 грн.
Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода позивача полягає в його душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням та пошкодженням його майна (частково знищений і пошкоджений житловий будинок та речі, які в ньому знаходились, особисті речі і документи, майно, необхідне для повсякденного життя, а також статки, які накопичувались роками тощо).
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода у цій справі полягає зокрема у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна і завдана їй діями відповідача.
Ураховуючи характер правопорушення (порушення цивільних прав позивача внаслідок знищення і пошкодження її майна), інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілої, можливість усунення негативних наслідків, які виникли в результаті пожежі тощо) колегія апеляційного суду вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень відповідає засадам розумності та справедливості та підлягає стягненню з відповідача.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене без додержання вимог матеріального і процесуального права, тому не може залишатися в силі і його слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 слід задовольнити частково з наведених вище мотивів.
Доводи представника відповідача у суді апеляційної інстанції, що пожежа сталася без умислу відповідача, тобто з необережності, не може бути підставою для звільнення заподіювача шкоди від матеріальної відповідальності за таку шкоду.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги в матеріалах справи наявні: договір про надання правової допомоги №19 від 15.03.2019 (т.1 а.с. 125), акт виконаних робіт №19/1 від 19.11.2019 (т.1 а.с. 127), квитанція до прибуткового касового ордеру №19/1 від 15.03.2019 на суму 8650 грн (т 1 а.с. 128), договір про надання правової допомоги від 26.09.2021 (т.3 а.с. 7), акт виконаних робіт від 24.03.2023 (т.3 а.с. 8), копії квитанцій на суми 10 000 грн (т.3 а.с. 4-5).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Колегія суддів зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Апеляційний суд вважає, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача у розмірі 8 650 грн, понесені нею в суді першої інстанції, та 20 000 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.
Також підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз. Витрати пов`язані із залученням експерта та проведенням товарознавчої експертизи становлять 3 624,64 грн (т. 2 а.с 185) та 3 516 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи (т.3 а.с. 3).
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
ОСОБА_2  є особою з інвалідністю, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (т.1 а.с. 147). Тому судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3 603,70 грн та 5 405,55 грн за подання апеляційної скарги слід компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тисменицького районного суду від 20 травня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 341 159,97 (триста сорок одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять грн 97 коп.) гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 3624,64 грн витрат пов`язаних із залученням експерта та проведенням товарознавчої експертизи; 3516 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи; 8 650 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції; 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 
Компенсувати ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3 603,70 грн та 5 405,55 грн за подання апеляційної скарги за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевський
                                                                               В.Д. Фединяк