ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 р. 	Справа № 520/11116/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 13.07.21  по справі № 520/11116/19
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Військової частини НОМЕР_1                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України звернулось із заявою до Харківського окружного адміністративного суду, в якій просило: визнати виконавчий документ №520/11116/19 від 05.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з його фактичним виконанням; зарахувати виконання рішення суду від 05.10.2020 року по адміністративній справі №520/10189/2020 як і виконання рішення суду від 24.12.2019 року по адміністративній справі №520/11116/19, яке дублюється; скасувати виконавчий лист №520/11116/19 від 05.02.2020 року у зв`язку з його повним виконанням Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України на користь позивача та неможливістю виконання Головним управлінням логістики Генерального штабу Збройних Сил України.
В обґрунтування заяви, зазначає, що ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду подано ще один позов з аналогічним (тим самим) предметом спору (щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017), але до іншого відповідача - Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Вказує, що за розглядом адміністративної справи №520/10189/2020 Харківським окружним адміністративним судом в рішенні від 05.10.2020 року позов ОСОБА_1 також задоволено та зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби, що фактично повністю дублює рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року по справі №520/11116/19. Стверджує, що на підставі зазначеного вище, є всі підтверджуючі докази про фактичне добровільне та повне виконання зобов`язань держави (в особі Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України) перед ОСОБА_1 , щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи із розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 26.12.2017 року. Вважає, що є всі підстави для визнання виконавчого документу №520/11116/19 від 05.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у задоволенні заяви Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України про скасування та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по адміністративній справі №520/11116/19 відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України подало апеляційну скаргу. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/11116/19 скасовано. Справу №520/11116/19 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року у задоволенні заяви Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України про скасування та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по адміністративній справі №520/11116/19 відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України про скасування та визнання виконавчого документу (виконавчого листа №520/11116/19, виданого 05.02.2020 року Харківським окружним адміністративним судом) таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його фактичним виконанням державою. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що на даний час існує дві адміністративні справи №520/11116/19 та №520/10189/2020 (рішення по яких набрало законної сили) з одного й того ж самого предмету позову, в яких позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №520/10189/2020 виконано в добровільному порядку 23.11.2020 року. Вказує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року у справі №520/11116/19 не може бути виконано з вищезазначених об`єктивних причин. Стверджує, що повторне стягнення з держави на користь громадянина ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік (за виконавчим листом №520/11116/19 по ВП 61351379) – фактично буде подвійним стягненням з держави на користь позивача, що є неприпустимим, адже за своєю суттю спричинить збитки державі. Вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про скасування та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, адже частиною 1 та 2 статті 374 КАС України законодавець наділив правом суди визнавати виконавчі документи такими, що не підлягають виконанню з інших причин.
Позивач по справі не скористався  правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.311 КАС України Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи неприбуття учасників справи в судове засідання, призначене                                                на 19.04.2023 року, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи по справі продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 24.04.2023 року.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №70 від 26.12.2017 року відомостей про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №70 від 26.12.2017 року в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 направити витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №70 від 26.12.2017 року (зі змінами) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України для проведення остаточного розрахунку та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26 грудня 2017 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року у справі №520/11116/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №70 від 26.12.2017 року відомостей про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 року.
Зазначене рішення набрало законної сили 24.01.2020 року.
Також, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, в якому просив суд зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26 грудня 2017 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №520/10189/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26 грудня 2017 року.
Зазначене рішення набрало законної сили.
Судом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №520/10189/2020 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України виконано, що підтверджується платіжним дорученням №13276 від 23.11.2020 року.
Вважаючи, що наявні правові підстави для визнання виконавчого документу №520/11116/19 від 05.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню, та його скасування у зв`язку з його повним виконанням Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України на користь позивача та неможливістю виконання Головним управлінням логістики Генерального штабу Збройних Сил України, останній звернувся до суду з відповідною заявою.
Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом владних повноважень не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/11116/19.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.  Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів зазначає, що з  аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (ч.ч. 2, 4 ст.372 КАС України).
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст.1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження” відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частинами 1, 2 ст.374 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Зі змісту наведених норм вбачається, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у разі: якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.
При цьому, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, які, наприклад, пов`язані із процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.         
Отже, положення статті 374 КАС України надають право суду, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або боржника, у певних випадках, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Судом враховано, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року у справі №520/11116/19 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 року.
При цьому, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №520/10189/2020 зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26 грудня 2017 року.
Отже, судовими рішеннями у справах №520/11116/19 та №520/10189/2020 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, а Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України – виплатити вказану грошову компенсацію.
За обставинами справи, Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26 грудня 2017 року, в розмірі 10288,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13276 від 23.11.2020 року.
Таким чином, порушене право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік було захищено та відновлено шляхом перерахування коштів в розмірі 10288,03 грн. у відповідності до платіжного доручення №13276 від 23.11.2020 року.
Отже, заявником надано та матеріали справи  містять належні та допустимі докази наявності підстав, передбачених ч.2 ст.374 КАС України, для визнання виконавчого листа у справі №520/11116/19 від 05.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню.
Також, колегія суддів враховує, що Головне управління логістики Збройних Сил України (умовне найменування військова частина НОМЕР_1 ) відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 року №Д-322/1/9дск «Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2020 році» (зі змінами) переформовано у Головне управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України та включено до штату Генерального штабу Збройних Сил України. Умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 » - анульовано.
Оскільки норма статті 374 КАС України передбачає, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, тому інші вимоги заявника, а саме: зарахувати виконання рішення суду від 05.10.2020 року по адміністративній справі №520/10189/2020, як і виконання рішення суду від 24.12.2019 року по адміністративній справі №520/11116/19, яке дублюється; скасувати виконавчий лист №520/11116/19 від 05.02.2020 року у зв`язку з його повним виконанням Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України на користь позивача та неможливістю виконання Головним управлінням логістики Генерального штабу Збройних Сил України, не підлягають задоволенню.
За цим, заява  Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України підлягає частковому задоволенню. 
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа по справі №520/11116/19, виданого Харківським окружним адміністративним судом 05.02.2020 року про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2017 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 р., таким, що не підлягає виконанню.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно з ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року у справі №520/11116/19 та часткового задоволення заяви Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині в задоволенні заяви слід відмовити. За цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити частково.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі № 520/11116/19  скасувати. 
Заяву Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити частково.
Визнати виконавчий лист по справі №520/11116/19, виданий Харківським окружним адміністративним судом 05.02.2020 року, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2017 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.12.2017 р., таким, що не підлягає виконанню.
В іншій частині вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров