ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 травня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/4075/22 
Номер провадження 22-ц/816/665/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
треті особи – Балаклійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Бровка Руслана Миколайовича та ОСОБА_2 на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2023 року в складі судді Северинової А.С., ухвалене в м. Суми, повний текст рішення складено 27 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:
08.09.2022 ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги, просить визнати відповідача батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису № 223 від 09 жовтня 2013 року про народження ОСОБА_3 , 19.09.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції вказавши в графі/розділі «батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, без зміни прізвища дитини; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внесено зміни до актового запису № 223 від 09 жовтня 2013 року про народження дитини ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, вказавши в графі/розділі «батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадяни України, без зміни прізвища дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496 грн 20 коп.
Повернуто на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 07 вересня 2022 року на підставі квитанції № 0.0.2666027178.1 в сумі 922 грн 40 коп., тобто в розмірі 496 грн 20 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на корить держави судовий збір у сумі 496 грн 20 коп.
В судовому засіданні 27.01.2023 до закінчення судових дебатів представником ОСОБА_1 – адвокатом Бровком Р.М. було заявлено клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких буде подано після ухвалення рішення по суті.
30.01.2023 представник ОСОБА_1 – адвокат Бровко Р.М. подав до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати (витрати на правову допомогу) в розмірі 14 250 грн.
Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бровка Р.М. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7125 грн.
       Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи на користь позивачки з відповідача 7125 грн в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме на 50%, тому дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 7125 грн. При цьому, судом було враховано обставину визнання відповідачем позовних вимог в частині встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Бровко Р.М. просить змінити додаткове рішення в частині розміру витрат на правову допомогу, які стягнуто з відповідача, та стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 14 250 грн. Просить розгляд апеляційної скарги проводити без участі сторони позивача.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу є помилкове обрахування судом пропорційності задоволених позовних вимог до заявлених позовних вимог. А визнання позовних вимог ніяк не впливає на розподіл таких судових витрат на правову допомогу.
Наголошує на тому, що суд встановив, що відповідачем не було доведено не співмірність судових витрат на професійну правничу допомогу, що свідчить про те, що і дана обставина не могла бути підставою для зменшення витрат на правову допомогу, а тому вважає, що з відповідача витрати на правову допомогу підлягають стягненню в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи, суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бровка Р.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою професійної правничої допомоги – відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що ні позивачем, ні її представником, не надано суду документи на підтвердження обґрунтованості, фактичного обсягу витрат та докази отримання гонорару на правничу допомогу у конкретній цивільній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим відсутні підстави для компенсації витрат представника відповідача на правову допомогу. У даному випадку представником позивача жодним чином не доведено обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу.
Вказує на те, що ні позивачем, ні її представником не надано квитанцію до прибуткового касового ордера, яка завірена підписами головного бухгалтера і касира та печаткою підприємства (яка має бути видана на руки особі, яка сплатила гроші).
Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування понесених нею судових витрат, а саме не надано розрахункових документів на підтвердження оплати послуг адвоката, а також у зв`язку з тим, що розмір судових витрат є значно завищеним та не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, на думку скаржника, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягала. 
В судовому засіданні представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримав, проти збільшення витрат на оплату професійної правової допомоги представнику позивача заперечив. 
Інші учасники до суду не прибули, але належним чином повідомлені про часу, дату і місце проведення судового засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Бровка Р.М. та Осьмаченка М.І. задоволенню не підлягають.
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
       Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
       Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
       1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
       2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
       3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
       4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .
       Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
       1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
       2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
       3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
       4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
               З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції інтереси позивачки ОСОБА_1 представляв адвокат Бровко Р.М. (а.с. 14).
На підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 30 серпня 2022 року № 04/30-08-22 адвокат Бровко Р.М. взяв на себе зобов`язання з надання правничої допомоги ОСОБА_1 , а остання зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за договором (а.с. 107-110).
Відповідно до п. 2, 6 вказаного договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, який є невід`ємною частиною до цього договору.
У межах строків, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником ОСОБА_1 – адвокатом Бровком Р.М. суду були надані вказаний договір про надання правової (правничої) допомоги від 30 серпня 2022 року № 04/30-08-22 та акт приймання-передачі виконаних робіт/ наданих послуг від 30 січня 2023 року (а.с. 113, на звороті).
Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт/ наданих послуг від 30 січня 2023 року загальна вартість послуг складає 14 250 грн. Зі змісту Акту вбачається, що підписанням цього Акту клієнт підтверджує факт належного отримання /надання послуг відповідно до положень договору № 04/30-08-22 від 30 серпня 2022 року, згоду на їх оплату та відсутність претензій до адвоката стосовно наданих ним послуг /виконаних робіт, зазначених в цьому Акті.
27.02.2023 представником відповідача - адвокатом Стрикаль М.В. було подано письмові пояснення, які містять заперечення щодо поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, зокрема, вказано про відсутність розрахункового документа, який би підтверджував факт оплати позивачкою послуг з надання правової (правничої) допомоги, розмір судових витрат є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо наявності підстав для відмови у стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим, що стороною позивачки не надано розрахункового документа на підтвердження факту оплати наданих послуг.
Пунктом 1) ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Отже, норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. 
Визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати випливає також із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «... хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine).
Таким чином, ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований стороною відповідача факт надання адвокатом Бровком Р.М. позивачці професійної правничої допомоги у цій справі у суді першої інстанції, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 – адвоката Бровка Р.М. щодо незгоди з розміром присуджених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу 7215 грн, замість заявлених стороною позивачки 14 250 грн.
Суд першої інстанції при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу правильно врахував часткове задоволення заявлених позовних вимог та ту обставину, що відповідач визнав позов в частині встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, що в свою чергу вплинуло на складність справи. В свою чергу як то передбачено нормами цивільного процесуального закону розмір витрат має бути співмірним із складністю справи. 
Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, ціни позову, та значення справи для позивачки, колегія суддів вважає, що розмір присуджених до стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 7125 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду, яке ухвалено судом з додержанням норм процесуального права, тому на підставі ст. 375 ЦПК України залишає оскаржене додаткове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Бровка Руслана Миколайовича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 травня 2023 року.

Головуючий -  	С. С. Ткачук	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко