Справа № 303/7020/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        01 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., КУШТАНА Б.П.
за участю секретаря                ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/7020/16-ц за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , до Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року, повний текст якого складено 21 грудня 2020 року, головуючий суддя Кость В.В., -

встановив:

22.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача вказав ОСОБА_3 і Управління Держземагентства в Мукачівському районі Закарпатської області. Позов мотивував таким.
Рішенням Великолучківської сільської ради від 21.03.2006, прийнятим на підставі Декрету КМ України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», позивачу було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Рішення сільської ради є підставою для реєстрації права власності на ділянку.
Рішенням Великолучківської сільської ради від 04.07.2016 № 226 гр-ці ОСОБА_3 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1469 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Дозвіл було надано без узгодження з позивачем як із суміжним землекористувачем. Про це рішення сільської ради позивачу стало відомо в серпні 2016 року, коли ОСОБА_3 звернулася до нього по підпис на документації.
У вересні 2016 року позивач звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо проведення геодезичної зйомки його земельної ділянки по АДРЕСА_1 і після проведення геодезичних робіт з`ясувалося, що земельна ділянка, яку передбачалося відвести в оренду ОСОБА_3 , частково накладається на належну позивачу земельну ділянку, що підтверджується геодезичними зйомками, виконаними ТОВ «Трегер» і ФОП ОСОБА_4 .
З відповіді Великолучківської сільської ради на запит про надання публічної інформації щодо меж та площі відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 позивачу стало відомо, що питання визначення меж цієї земельної ділянки вирішувалося 29.09.2016 на засіданні сесії Великолучківської сільської ради (рішення № 283), розгляду якого передувало засідання земельної комісії сільської ради, що відбулося 28.09.2016. Про розгляд сільською радою земельного спору позивача не було повідомлено.
Тим часом, відповідно до ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами є обов`язковим, а ст.ст. 158, 159 ЗК України передбачають, що земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про такий розгляд.
Рішенням від 04.07.2016 № 226 Великолучківська сільська рада безпідставно вилучила у позивача частину належної йому земельної ділянки.
Посилаючись на ці обставини, діючи на захист свого права власності на землю, ґрунтуючись на положеннях ЦК України та ЗК України щодо захисту права власності, одним із способів якого є скасування рішення органу місцевого самоврядування, яке порушує право власності на землю, виходячи з того, що при вирішенні питання про відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 були порушені його права як власника земельної ділянки, позивач ОСОБА_1 просив:
визнати недійсними та скасувати рішення 8-ї сесії 7-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 04.07.2016 № 226 і від 29.09.2016 № 283.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2017 у позові було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.02.2018 рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2017 було скасовано, позов ОСОБА_1 було задоволено.

Постановою Верховного Суду від 06.05.2020 постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 06.02.2018 і рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Передаючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд виходив, зокрема, з того, що:
суд повинен установити, чи були порушені або не визнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і чи має ця особа право на позов;
не була надана оцінка наявній у справі копії рішення Великолучківської сільської ради від 21.03.2006 № 14 про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у спільну сумісну власність, а також оспореним рішенням сільської ради, якими фактично визнається за ОСОБА_1 право землекористування;
у справі відсутні допустимі та достатні докази щодо накладання меж земельних ділянок по АДРЕСА_2 ;
суд не дав оцінки тій обставині, що в контексті питання про відведення земельної ділянки ОСОБА_3 і переходу прав на земельну ділянку ТОВ «Октан» купило лише матеріали та обладнання, з яких складається фундамент, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_3 , що не є тотожним купівлі будинку, будівлі, споруди, у зв`язку з чим відбувається перехід прав на земельні ділянку;
справу було вирішено за неналежного процесуального складу її учасників, оскільки скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування безпосередньо вплине на права і обов`язки ОСОБА_3 , яка на підставі оскаржуваних рішень, рішення Великолучківської сільської ради від 04.04.2017 № 405 і договору купівлі-продажу від 19.04.2017 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.10.2020 залучено до участі в справі: ОСОБА_3 в якості співвідповідача;  ОСОБА_2 – в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.12.2020 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів щодо набуття в користування земельної ділянки в порядку відведення, з визначенням її меж та інших лінійних параметрів, тоді як право відповідачки на землю оформлене встановленим порядком, параметри відповідної земельної ділянки зафіксовані виготовленою належним чином технічною земельною документацією. За таких умов доводи позивача про накладання суміжної земельної ділянки на його земельну ділянку та про порушення його прав безпідставні, а його правова позиція в справі ґрунтується на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване виходячи з такого.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у справі доказам щодо надання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га. Ця площа земельної ділянки відображена в погосподарських книгах.
Не було враховано, що рішення Великолучківської сільської ради від 21.03.2006 № 14, яким було передано земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у спільну сумісну власність і яке поставлене під сумнів через відсутність номера такого рішення в протоколі сесії ради, було прийняте на 31-й сесії 4-го скликання сільської ради, а в протоколі цієї сесії зафіксовано розгляд питання про надання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 земельної ділянки. Стосовно ж номера рішення (№ 14 чи № 30), то це могла бути технічна помилка.
Рішення Великолучківської сільської ради від 28.09.2016 № 283 не відповідає вимогам ст.ст. 158, 159 ЗК України, оскільки позивача не було повідомлено про розгляд земельного спору, проте, суд цим обставинам оцінки не давав.
Посилання суду на правові позиції Верховного Суду в контексті оцінки процедури погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами як допоміжної необґрунтовані, позаяк були висловлені за обставин, коли суміжний землекористувач відмовлявся погодити межу, тоді як у справі, що розглядається, ця обов`язкова процедура взагалі не була дотримана, оскільки позивача не ставили до відома про необхідність погоджувати межу.
Висновок судового експерта, що був наданий позивачем, необґрунтовано був відхилений як доказ, тоді як ним установлені відповідні фактичні обставини щодо накладання суміжних земельних ділянок, які ґрунтуються на геодезичних вимірюваннях, а також на архівних даних щодо генерального плану населеного пункту, яким, до того ж, конфігурація земельної ділянки ОСОБА_3 не відповідає.
У контексті справи суд залишив поза увагою обставини щодо руху прав на земельну ділянку ОСОБА_3 у зв`язку з купівлею ТОВ «Октан» матеріалів і обладнання, з яких складається фундамент, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_3 . З урахуванням цього ОСОБА_3 набула у власність будівельні матеріали та обладнання, які не є нерухомим майном, набуття права на рухоме майно не може тягти перехід прав на земельну ділянку. 
Крім того, оспорене рішення Великолучківської сільської ради від 04.07.2016 № 226 було прийняте незаконно поза обов`язковою процедурою передачі земельних ділянок в оренду за результатом проведення земельних торгів (ст. 6 Закону України «Про оренду землі», ст. 124 ЗК України).
Суд першої інстанції відмовив у позові суто з формальних підстав, не врахував права позивача на майно, яке охоплюється поняттями «наявне майно», «права вимоги», «обґрунтовані очікування».
Сторона просить скасувати рішення суду та задовольнити позов.

У відзиві на апеляцію відповідачка ОСОБА_3 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначає, зокрема, що вона набула право на свою земельну ділянку з додержанням установленого законом порядку. При цьому, у серпні 2016 року вона зверталася до ОСОБА_1 за погодженням межі земельної ділянки, що він відмовився зробити.
Позивач не має жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку  АДРЕСА_1 , немає й рішення про надання земельної ділянки, оскільки рішення № 14 Великолучківською сільською радою 21.03.2006 не приймалося, а 31-а сесія 4-го скликання цієї ради у березні 2006 року взагалі не проводилася.
У справі є рішення Великолучківської сільської ради від 21.02.2006 № 30 про надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у спільну сумісну власність, але і це рішення не вказує на передачу ділянки площею 0,25 га і на конфігурацію ділянки.
Геодезична зйомка земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, проводилася без правовстановлюючих документів на землю та відповідно до пояснень позивача щодо меж земельної ділянки, фахівцем у документі зроблено застереження про можливість іншої конфігурації земельної ділянки.
Отже, позов ґрунтується на припущеннях, а порушення прав позивача не було доведене.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Дубровської О.М., які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав і на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 11 ч. 1, ст. 303 ч. 1 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017, і ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017).

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13-16, ст. 20 ч. 1 ЦК України (2003 р.), ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст.ст. 10, 11, 15, 27, 31, 57-61 і ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 відповідних редакцій ЦПК України:
загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;
основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;
правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав;
кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;
особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;
при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;
у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;
кожна сторона на свій розсуд розпоряджається цивільними та процесуальними правами, реалізує право на судовий захист, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;
кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують як право на пред`явлення вимог (право на позов), так і право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача та обов`язок такого конкретного відповідача відповідати за пред`явленим до нього позовом, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;
предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;
належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування;
доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 213-215 і 89, 263-265 відповідних редакцій ЦПК України).

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами законодавства щодо права власності на нерухоме майно, в тому числі, на землю в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

Пред`являючи до Великолучківської сільської ради Мукачівського району позов у порядку захисту свого права власності на земельну ділянку, у якому було залучено до участі в справі ОСОБА_3 в якості співвідповідача, а ОСОБА_2 – в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1 виходив із того, що рішенням Великолучківської сільської ради від 21.03.2006 йому було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 , це рішення є підставою для реєстрації права власності на ділянку.
Рішенням Великолучківської сільради від 04.07.2016 № 226 гр-ці ОСОБА_3 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1469 га по АДРЕСА_3 , в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Дозвіл було надано без узгодження з позивачем як із суміжним землекористувачем (порушені вимоги ст. 199 ЗК України). Про це рішення сільради позивачу стало відомо в серпні 2016 року, коли ОСОБА_3 звернулася до нього по підпис на документації.
У вересні 2016 року після проведення геодезичної зйомки земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1 з`ясувалося, що ділянка, яку передбачалося відвести в оренду ОСОБА_3 , частково накладається на належну позивачу земельну ділянку.
З`ясувалося також, що питання визначення меж земельної ділянки, яка передбачалася для відведення ОСОБА_3 , було вирішене 29.09.2016 на сесії Великолучківської сільради (рішення № 283) без повідомлення позивача про розгляд земельного спору (порушені вимоги ст.ст. 158, 159 ЗК України).
Тож рішенням від 04.07.2016 № 226 Великолучківська сільська рада безпідставно вилучила у позивача частину належної йому земельної ділянки.

20.08.2004 Виконавчий комітет Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області на підставі свого рішення від 06.07.2004 № 150 видав  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на 1/2 частку кожному у домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с. 23 т. 1).

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.08.2004 № 4508748, виданим ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», підтверджується факт реєстрації 20.08.2004 права спільної часткової власності на зазначене домоволодіння на підставі вищевказаного Свідоцтва за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1/2 частці у праві власності за кожним (а.с. 24 т. 1).

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду незасвідчену ксерокопію заповненого рукописним текстом бланку витягу з рішення 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 21.03.2006 № 14 «Про передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність», в якому зазначено, що розглянувши заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мешканців АДРЕСА_1 вирішила:
надати у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 гр-нам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (п. 1);
надати у спільну сумісну власність земельну ділянку площею _____ га для ведення особистого селянського господарства гр-нам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (п. 2) (а.с. 13 т. 1). У пункті 1 цифра щодо площі земельної ділянки «0,25» рукописна, у пункті 2 площа земельної ділянки не вказана.

У справі міститься незасвідчена ксерокопія аркушів із погосподарської книги с. Великі Лучки Мукачівського району, де є записи про кількість землі в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 2001 року по 2005 рік: всього землі 0,50 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,25 га (а.с 143-144 т. 1).

Поряд із цим, на запити представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Дроздецького М.М.:
Виконком Великолучківської сільської ради при листі від 18.02.2019 № 22/02-06 офіційно повідомив, що згідно земельно-шнурової книги № 2 Великолучківської сільради від 01.06.1993 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 0,50 га землі, з них 0,08 га біля будинку, 0,42 га – в урочищі « ОСОБА_5 », користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , до листа додано засвідчені копії відповідних аркушів із зазначеної земельно-шнурової книги, де, втім, зафіксовано, що користувачами цих земельних площ є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 169-172 т. 2);
Архівний відділ Мукачівської райдержадміністрації:
листом від 21.02.2019 № 07-03/16 повідомив, що «рішення Великолучківської сільської ради № 14 від 21 березня 2006 року в справі протоколів засідань сесії сільської ради, рішення та додатки до них в особі ОСОБА_1 за 2006 рік не значиться, за вище вказаним рішенням інший громадянин» (а.с. 173 т. 2);
при листі від 21.02.2019 № 07-03/18 надав архівний витяг із рішення Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 21 лютого 2006 року № 30 «Про передачу у спільну сумісну власність земельну ділянку» про те, що розглянувши заяву громадян ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , про передачу у спільну сумісну власність земельних ділянок АДРЕСА_1 у зв`язку з переходом прав власності на майно рада вирішила передати у спільну власність гр-нам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 ; надати у спільну власність вищевказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства в урочищі; засвідчена копія цього документа додана до листа (а.с. 174 т. 2);

Великолучківська сільська рада надала суду засвідчені копії:
цих же аркушів земельно-шнурової книги (а.с. 188-190 т. 2);
протоколу 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради від 21.02.2006 де зафіксовано розгляд питання про передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (без вказівки на площу земельної ділянки) (а.с. 192-194 т. 2)
витягу з рішення 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради від 21.02.2006 № 30 «Про передачу у спільну сумісну власність земельну ділянку», в якому зазначено, що розглянувши заяву громадян ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , про передачу у спільну сумісну власність земельних ділянок АДРЕСА_1 у зв`язку з переходом прав власності на майно рада вирішила передати у спільну власність гр-нам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 ; надати у спільну власність вищевказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства в урочищі «_____» (а.с. 195 т. 2).

Як випливає з наданих сторонами документів, прийняття Великолучківською сільською радою Мукачівського району 21.03.2006 рішення № 14 про передачу земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 гр-нам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність не підтверджується офіційними документами сесії сільської ради, рішення про надання цим громадянам земельної ділянки по АДРЕСА_1 приймалося сесією ради 21.02.2006 за № 30, при цьому, площа земельної ділянки не була визначена. Крім того, безвідносно до наведеного тексти витягів з рішення 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 21.03.2006 № 14 і від 21.02.2006 № 30 відрізняються між собою за назвою рішень, їх змістом і редакцією.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що він має належно засвідчений витяг із рішення 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 21.03.2006 № 14 (оригінал рішення), оскільки, по-перше, такий не надавався ним суду протягом усього часу розгляду справи (з 22.11.2016 по 01.05.2023) за відсутності будь-яких перешкод для того, по-друге, і в разі, коли б такий витяг був наявний, то не мав би переваги перед належними, допустимими, достовірними і достатніми письмовими доказами (первинними офіційними документами), наданими відповідачами, щодо дійсних обставин прийняття рішення про надання земельної ділянки без зазначення її площі, не спростовував би такі докази.

Отже, попри безспірну належність до житлового будинку позивача ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2  певної земельної ділянки, необхідної для його обслуговування, будь-яких інших доказів, документів, даних про земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , офіційних даних про її конкретні параметри (площа, конфігурація, межі, координати, фактичне розташування тощо), про її надання, відведення в натурі (на місцевості) будь-кому, про належний облік відповідної ділянки у справі немає. Тобто, будь-які з таких офіційних даних, зокрема, щодо ініціатора позову ОСОБА_1 , а також третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , їхнього землекористування, правові підстави та фактичні умови такого за адресою: АДРЕСА_1 – відсутні.

З огляду на фактичні обставини щодо права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках), слід враховувати і таке.

За змістом положень ст.ст. 355-358, 361, 364, 367, 375, 377, 382 ЦК України, ст.ст. 38, 40, 120 ЗК України, інших норм законодавства, кожен житловий будинок вимагає необхідної для його обслуговування окремої земельної ділянки; земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями є садибою; якщо йдеться про право спільної часткової власності, то співвласники здійснюють його за взаємною згодою, відповідно до їхніх часток у праві власності, водночас співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; у разі набуття права власності на житловий будинок кількома особами, право власності чи право землекористування щодо земельної ділянки, на якій розташований будинок, визначається та реалізується пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку.

Відтак коли йдеться про спільну часткову власність на домоволодіння (садибу), як це має місце зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , їхнє право власності на землю чи право землекористування реалізується відповідно до належних їм часток у праві власності на будинок, рівно як і захист цього права здійснюється щодо відповідної частки в майні. Втім, у справі немає жодних доказів реалізації права землекористування відповідно до часток у праві власності на будинок (визначення часток у земельній ділянці, в тому числі, в натурі, встановлення порядку землекористування відповідно до часток, оформлення відповідно до закону права власності чи права користування відведеною в натурі ділянкою (ділянками) тощо). Крім того, за наявності оформленого права спільної часткової власності на житловий будинок, домоволодіння надання належної до цього будинку, домоволодіння земельної ділянки у спільну сумісну власність власникам визначених часток у будинку, домоволодінні не узгоджується із законом і створює правову невизначеність щодо земельної ділянки та садиби в цілому, ускладнює їх цивільний оборот.

За результатом аукціону, проведеного 05.05.2004, ТОВ «Торговий дім «Октан»» уклало 06.05.2004 з Великолучківською сільською радою Мукачівського району договір купівлі-продажу матеріалів та обладнання, які використовувалися для будівництва фундаменту, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом В.І. за реєстровим № 616, на підставі якого купило матеріали та обладнання, з яких складається фундамент, розташований по АДРЕСА_3 (а.с. 152, 154, 155 т. 1).

Рішенням 8-ї сесії 7-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 04.07.2016 № 226 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1469 га в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_3 (а.с. 11 т. 1, а.с 12 т. 2).

28.09.2016 земельна комісія Великолучківської сільської ради склала за зверненням ОСОБА_3 протокол, яким у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не погоджує проходження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 , вирішила затвердити межу відповідно до геодезичної зйомки, зробленої ТОВ «Трегер», а матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі направити на розгляд сесії сільської ради для прийняття рішення (а.с. 12 т. 1, а.с. 31 т. 2).

Рішенням 10-ї сесії 7-го скликання Великолучківської сільської ради від 29.09.2016 № 283 «Про затвердження протоколу земельної комісії» затверджено вищевказаний протокол від 28.09.2016 і затверджено проходження межі між земельними ділянками відповідно до геодезичної зйомки, зробленої ТОВ «Трегер»: від А до Б – 9,29 м, від Г до А – 36,55 м; 15,82 м;; 9,86 м; 7,22 м; 8,15 м (а.с. 10 т. 1, а.с 13 т. 2).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка від 16.05.2021 № 256671836) земельна ділянка площею 0,1469 га з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1114315521227), розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, перебувала в оренді у ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі, укладеного 25.11.2016 з орендодавцем Великолучківською сільською радою Мукачівського району на строк до 06.12.2021 з правом пролонгації, державна реєстрація цього речового права була здійснена 06.12.2016 за записом № 17969706 (а.с. 83-88 т. 3).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладеного 19.04.2017 відповідно до рішення Великолучківської сільської рад Мукачівського району від 04.04.2017 № 405 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення» та посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Н.В. за реєстровим № 482, ОСОБА_3 купила у Великолучківської сільської ради земельну ділянку площею 0,1469 га з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1114315521227), розташовану по АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку була здійснена 20.04.2017 за записом № 20056186 (а.с. 76-79 т. 1, а.с. 83-88 т. 3).

01.02.2019 на підставі, зокрема, сертифікату ДАБІ серії ЗК № 162183602490 від 26.12.2018, рішення Виконкому Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 31.01.2019 № 190, зареєстровано право власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю кафе загальною площею 678,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758604121227), розташовану на земельній ділянці площею 0,1469 га з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072 по АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 набула та зареєструвала своє право на оренду земельної ділянки, а потім своє право власності на конкретно визначену та відведену в натурі земельну ділянку на підставі правочинів, дійсність яких ніким не оспорювалася.

Щодо обставин, які пов`язуються з придбанням ТОВ «Торговий дім «Октан»» у Великолучківської сільради матеріалів та обладнання, які використовувалися для будівництва фундаменту та були розташовані по АДРЕСА_3 на земельній ділянці, яка в подальшому була надана в оренду, а потім була відчужена ОСОБА_3 , апеляційний суд зауважує, що такі обставини не слугували підставами позову, вимоги позову в такому контексті не заявлялися і не обґрунтовувалися.

Суди ані першої, ані апеляційної інстанції не вправі виходити за межі підстав і предмета позову. Певні міркування сторони з цього приводу з`явилися в справі лише 05.05.2017 (а.с. 71-74 т. 1), проте, підстави, предмет позову встановленим процесуальним порядком не змінювалися, як того вимагали встановлені в чинній на той час редакції ЦПК України (ст. 31) правила. Тож апеляційний суд не має процесуальних підстав і не вправі брати до уваги при оцінці законності рішення суду першої інстанції будь-які доводи та міркування сторони позивача, які не слугували підставами позову, про порушення, на його думку, вимог закону щодо порядку та процедури передачі ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки в контексті майна, що знаходилося на ділянці на цей час, порядку її відчуження тощо. Окрім цього, вказані обставини не мають безпосереднього стосунку власне до конкретного локального питання про проходження межі між земельними ділянками та ймовірне накладання земельних ділянок по межі у плані одна на одну.

Обґрунтовуючи свою позицію про порушення його земельних прав позивач ОСОБА_1  надав із позовною заявою суду аркуш із назвою «Накладені геодезичні зйомки по  АДРЕСА_1  та АДРЕСА_4 », на якому відображена схема розташування двох земельних ділянок, будівель, довжина відрізків межі однієї з ділянок і цифри 0,2500 на одній із ділянок (а.с. 14 т. 1). Будь-які вихідні дані, дата складення, реквізити виконавця, підпис, зазначення назви населеного пункту та стосунку адреси « АДРЕСА_4 » до справи, лінійні параметри накладання земельних ділянок, якщо таке має місце (координати, площа, конфігурація накладання і т.ін.), а також будь-які докази проведення відповідних обчислень, визначення площі накладання за конкретними параметрами – відсутні.

Під час першого апеляційного розгляду справи суду була надана аналогічна схема земельних ділянок, проте, вже без будь-яких записів і позначень, окрім цифр «0,0412», розміщених на обох ділянках (а.с. 200 т. 1). Водночас у справі міститься лист фізичної особи-підприємця інженера-землевпорядника ОСОБА_4 від 12.10.2017 № 011/17 на ім`я ОСОБА_1 про те, зокрема, що у 2016 році він на замовлення ОСОБА_1 провів геодезичні роботи (обміри) по земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаними ним межовими лініями, чим було встановлено, що ділянка замовника накладається на земельну ділянку з кадастровими номером 2122781200:10:104:0072, що належить ОСОБА_3 , тому площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить не 0,25 га, а 0,2088 га (а.с. 196 т. 1).

Листом від 04.03.2019 ФОП інженер-землевпорядник ОСОБА_4 повідомив представнику відповідачки ОСОБА_3 адвокату Дроздецькому М.М., зокрема, що обміри земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визначення конфігурації ділянки здійснювалися на підставі рішення 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради від 21.03.2006 № 14, наданого ОСОБА_1 , та за вказаними ОСОБА_1 межовими лініями, встановлених твердих меж (суцільної огорожі) між суміжними земельними ділянками не було; накладення земельних ділянок визначалося шляхом співставлення результатів обмірів із даними технічної документації із землеустрою щодо ділянки з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072, розробленої ТОВ «Трегер»; питання про те, чи можливе накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на інші земельні ділянки, а також, чи можлива інша конфігурація його земельної ділянки, не вирішувалися; можливість іншої конфігурації земельної ділянки ОСОБА_1 , ніж зазначена на графічних зображеннях, не виключається (а.с. 175 т. 2).

Під час нового розгляду справи судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав виконаний у порядку ст. 106 ЦПК України судовим експертом Колчаром В.Д. Висновок експерта № 401/05-19 від 20.05.2019 судової земельно-технічної експертизи (а.с. 118-143 т. 3). Експерту на вирішення були поставлені такі питання:
якими є точне розташування, проміри та конфігурація земельної ділянки, яка згідно з рішенням 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області «Про передачу у спільну сумісну власність» була надана у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , площею 0,25 га, в АДРЕСА_1 ?
чи має місце накладання земельної ділянки площею 0,1469 га з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072 в   АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 19.04.2017, на земельну ділянку площею 0,25 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і була надана у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 згідно з рішенням 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області «Про передачу у спільну сумісну власність»?

На перше питання судовий експерт дав відповідь із зазначенням розташування, координат і параметрів земельної ділянки. На друге питання судовий експерт дав відповідь про те, що має місце накладання земельної ділянки площею 0,1469 га з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072 в   АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 0,25 га, що була надана у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , по межі між ділянками, площа накладання становить 418 кв. м, визначені конфігурація та координати накладання.

В основу висновку був покладений факт надання рішенням 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 21.03.2006 № 14 «Про передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність» у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 . Здійснюючи огляд, заміри, проводячи дослідження судовий експерт виходив оцінюючи параметри земельної ділянки по АДРЕСА_1 , окрім іншого, також із пояснень, наданих замовником ОСОБА_1 , оцінюючи параметри земельної ділянки по   АДРЕСА_3 судовий експерт виходив, окрім іншого, з даних технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Трегер» у 2016 році.

Відповідно до ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 177-179, 181, 182, 316, 317, 319, 325, 373 ЦК України, ст.ст. 78, 79, 79-1, 81, 90, 95, 116, 118, 123-126 ЗК України, ст.ст. 2, 3, 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», інших пов`язаних норм законодавства станом на 25.11.2016 (отримання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072) і на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій земельна ділянка як оборотоздатний об`єкт цивільних прав, нерухома річ, це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами; право власності на землю та право землекористування набуваються громадянами та реалізуються державою, органами місцевого самоврядування відповідно до закону; право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою із земель державної чи комунальної власності виникає внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення, укладення договору, в порядку її відведення, після державної реєстрації, документального оформлення та державної реєстрації речового права на земельну ділянку.

Аналогічно в розумінні надання ділянки у користування, а в подальшому – у користування або у власність у порядку відведення в натурі, набуття відповідного права громадянином, документального оформлення відповідного права ці питання регулювалися й законодавством, що діяло раніше (ст.ст. 4, 86 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 13, 16, 19-22 ЗК Української РСР (1970 р.), ст.ст. 2, 4, 8, 12-14 Закону України «Про власність», ст.ст. 3, 6, 7, 17, 19, 22-24 ЗК України (1990 р.), інше законодавство).

Саме щодо земельної ділянки як оборотоздатної речі можуть виникати цивільні права та обов`язки і, відповідно, не можуть виникати щодо речі, якої не існує. Не може бути порушене та бути об`єктом захисту право, яке не виникло, припинилося чи якого не існує.

Правомірність набуття права приватної власності на землю та права користування землею, в тому числі, права оренди землі, правомірність правочину презюмуються, оскільки не доведено та не встановлено протилежне, договір є обов`язковим для виконання сторонами;
набуте та оформлене на конкретно визначену і відведену земельну ділянку право власності або право користування підлягає захисту;
власники земельних ділянок і землекористувачі повинні обирати такі способи використання ділянок, які завдають щонайменше незручностей суміжним землекористувачам, суміжні землевласники та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав один одного;
ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності на землю (права землекористування) чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності, іншого речового права на майно або обмежена у їх здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом;
власник земельної ділянки, землекористувач управі вимагати захисту свого права від порушень, тож може судовим порядком вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, у тому числі, шляхом пред`явлення вимог про визнання незаконним, недійсним, скасування правового акта, що порушує право власності чи право користування майном, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування (ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 11-16, 21, 204, 321, 328, 386, 393, 395, 396, 629 ЦК України, ст.ст. 103, 152, 153, 155 ЗК України).

Ставлячи питання про захист свого права, позивач повинен визначитися із конкретними підставами для позову, визначити предмет позову, що відповідає його підставам, та довести позов у належний процесуальний спосіб.

Виходячи з підстав і предмета позову, а також враховуючи, що питання про захист порушених цивільних прав ставив позивач, який є одним із двох співвласників житлового будинку в певній частці, предметом доказування є передусім факти, які повинні підтверджувати право цього позивача на позов, наявність у цього позивача відповідного цивільного права та доводи про те, що конкретні дії, рішення, вчинені, прийняті відповідачем (відповідачами) у певний час та за відповідних обставин, дії з набуття із відповідних підстав відповідачем права користування або права власності на земельну ділянку, потягли порушення права власності на землю чи права землекористування конкретного позивача.

У справі встановлено, що відповідно до вимог закону, які діяли на час виконання Великолучківською сільською радою Мукачівського району та ОСОБА_3 процедури надання тій земельної ділянки в оренду, а в подальшому – у власність, ОСОБА_3 оформила відповідні права на земельну ділянку площею 0,1469 га з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072 по   
  
АДРЕСА_3 підстава, з якої ОСОБА_1 пред`явив позов, а саме, що рішенням 31-ї сесії 4-го скликання Великолучківської сільської ради від 21.03.2006 № 14 йому разом із братом  ОСОБА_2 була надана у спільну сумісну власність земельна ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , не відповідає дійсним обставинам і не знайшла свого підтвердження. Посилання позивача на наявність такого рішення органу місцевого самоврядування безпідставне, позаяк такого рішення немає, рівно як немає і будь-якого іншого офіційно зафіксованого та підтвердженого рішення, яке б визначало площу та інші параметри належної до вказаного будинку земельної ділянки.

У цьому зв`язку слід констатувати, що єдиною законно встановленою, офіційною та обов`язковою для врахування, оскільки не доведено протилежне, межею між земельними ділянками по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , є наразі та, що визначена щодо належної ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером 2122781200:10:104:0072.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , не відведена в натурі, її лінійні параметри (точне розташування, площа, межі, конфігурація) офіційно не визначені та не підтверджені, ділянка до Державного земельного кадастру не внесена, тож ділянка не сформована як оборотоздатний об`єкт цивільних прав.

За встановлених у справі обставин ані матеріали геодезичної зйомки, виконаної ФОП інженером-землевпорядником ОСОБА_4 , ані Висновок № 401/05-19 від 20.05.2019 судової земельно-технічної експертизи, складений судовим експертом Колчаром В.Д., які ґрунтуються по суті на недоведеному факті надання земельної ділянки площею 0,25 га, на односторонніх поясненнях позивача щодо розташування та параметрів саме такої земельної ділянки та не виключають можливості іншої конфігурації земельної ділянки, не можуть слугувати доказами порушення цивільних прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами обставин, що підлягають доказуванню. Доводи позивача щодо наявності рішення про надання у власність конкретно визначеної земельної ділянки та щодо наявності в нього права користування такою ділянкою, щодо порушення оформленням ОСОБА_3 прав на її земельну ділянку такого цивільного (земельного) права позивача, а відтак, і про незаконність із цих підстав оформлення прав відповідачки ОСОБА_3 на землю, ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 82 ч. 6 ЦПК України).

У контексті встановленого під час апеляційного розгляду справи позивач не обґрунтував жодним чином і не довів, які саме земельні права має кожен із співвласників житлового будинку, якими є підстави та обсяг землекористування кожного з них, чиї саме права порушені і якщо так, то в який спосіб і в якій мірі щодо кожного із співвласників або щодо власне позивача тощо. Про накладання в плані земельної ділянки, права на яку оформлені та параметри якої чітко встановлені, на землю, права на яку за співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 не оформлені і ділянка (ділянки) не є визначеною, або про захоплення такої землі відповідачкою ітися не може, жодних передбачених законом і встановлених підстав для такого висновку немає.

Не довівши наявності в нього належних прав на конкретну земельну ділянку та факту порушення цих прав позивач із наведених ним підстав не має права на позов, вимоги якого ставлять під сумнів правомірність процедури набуття відповідачкою та оформлення прав на земельну ділянку безвідносно до того, вважає позивач таку процедуру законною, чи ні. Зрештою слід враховувати, що процедура погодження межі земельної ділянки суміжним землекористувачем виконується в рамках кадастрових робіт (ст. 198 ЗК України), є допоміжною, відсутність такого погодження сама по собі не може слугувати перешкодою для оформлення законних прав на землю, виготовлення відповідної документації, тим більше, не є легітимним створення такої перешкоди в оформленні прав фактичним суміжним землекористувачем, права якого на його суміжну ділянку не є визначеними та оформленими. Таке погодження межі як елемент кадастрових робіт та виготовлення технічної документації із землеустрою не є абсолютною умовою в процедурі набуття та оформлення прав на землю, питання щодо цього вирішується виходячи з конкретних обставин, прав відповідних сторін тощо.

Виходячи з викладеного, позивач ОСОБА_1 не обґрунтував і не довів у належний процесуальний спосіб фактів порушення його прав на землю та підстав для оспорювання процедури оформлення відповідачкою ОСОБА_3 її прав на земельну ділянку, а також для скасування пов`язаних із необхідністю відповідно до позиції позивача щодо такого оспорювання процедури рішень Великолучківської сільської ради Мукачівського району. Та обставина, що у справі відсутні дані про завчасне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд комісією Великолучківської сільської ради заяви ОСОБА_3 з приводу відмови ОСОБА_1 погодити межу земельної ділянки, про що стверджував позивач, вказує на недодержання органом місцевого самоврядування вимог, установлених ст.ст. 158, 159 ЗК України, проте, не тягне задоволення позову. За обставин, які фактично мають місце, власне земельні права ОСОБА_1 на конкретно визначену земельну ділянку не можна визнати порушеними, позаяк такі в нього не виникли, обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним і враховуючи набуття ОСОБА_3 на відповідний час прав на земельну ділянку на підставі чинних і обов`язкових правочинів ніяким чином не може встановлювати, захищати чи поновлювати такі права позивача.

Вищенаведене виключало можливість задоволення позову, тож суд першої інстанції оскарженим рішенням вирішив справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, чого доводи апеляції не спростовують.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляцію відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 24 травня 2023 року.

Судді