Ухвала
 
21 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 712/4163/22
провадження № 61-5451ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Сучила Артема Олеговича як представника ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила  
визнати за нею право власності на наступні рухомі речі: холодильник з нижньою морозилкою, 2017 року випуску, марка/модель RCSK335M20WВЕКО, вартістю 5 900,00 грн; набір меблів, 2017 року випуску, Mebli GREEN Line «Модерн» - 1 000,00 грн; плиту електричну, 2020 року випуску, Electrolux ЕКС954907Х - 8 200,00 грн; бездротовий маршрутизатор, 2017 року випуску, TP-LinkTL-WR841N - 450,00 грн; мікрохвильову піч, 2011 року випуску, SaturnST-MW8153 - 1 100,00 грн; спліт кондиціонера, 2019 року випуску, STST 09-HRL -               4 000,00 грн; кухню, 2018 року випуску, Татьяна NEWГрейд МДФ 1,8 м -                  6 500,00 грн; кутовий диван, 2018 року випуску - 16 200,00 грн, а всього на суму 42 250,00 грн; стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію            1/2 частки вартості автомобіля марки «DAEWOO LANOS TF 69YO», седан-В, сірого кольору, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , у розмірі 34 535,90 грн.
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 наступне майно: набір меблів, 2017 року випуску, Mebli GREEN Line «Модерн», вартість 1 000,00 грн; холодильник з нижньою морозилкою, 2017 року випуску, марка/модель RCSK335M20WВЕКО - 5 900,00 грн; плиту електричну, 2020 року випуску, Electrolux ЕКС954907Х - 8 200,00 грн; бездротовий маршрутизатор, 2017 року випуску, TP-LinkTL-WR841N - 450,00 грн; спліт кондиціонера,                2019 року випуску, STST 09-HRL - 4 000,00 грн; кухню, 2018 року випуску, Татьяна NEWГрейд МДФ 1,8 м - 6 500,00 грн; кутовий диван, 2018 року випуску - 16 200,00 грн; праску, 2020 року випуску, PHILIPS GC2145\20 - 900,00 грн; акумуляторний дриль-шуруповерт, 2020 року випуску, Dnipro-MCD-121 -                 1 500,00 грн; 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,6 кв. м, вартістю 149 940 грн;
визнати право особистої власності за ОСОБА_1 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,6 кв. м, та виділити в особисту власність таке майно: акумуляторний дриль-шуруповерт, 2020 року випуску, Dnipro-MCD-121 -               1 500,00 грн; праску, 2020 року випуску, PHILIPS GC2145/20 - 900,00 грн;
визнати право особистої власності за ОСОБА_2 на 1/4 частини квартири                   АДРЕСА_1 , загальною площею 40,6 кв. м, та виділити в особисту власність: набір меблів, 2017 року випуску, Mebli GREEN Line«Модерн» - 1 000,00 грн; холодильник з нижньою морозилкою, 2017 року випуску, марка/модель RCSK335M20WВЕКО - 5 900,00 грн; плиту електричну, 2020 року випуску, Electrolux ЕКС954907Х - 8 200,00 грн; бездротовий маршрутизатор, 2017 року випуску, TP-LinkTL-WR841N - 450,00 грн.; спліт кондиціонера, 2019 року випуску, STST 09-HRL - 4 000,00 грн; кухня, 2018 року випуску, Татьяна NEWГрейд МДФ 1,8 м - 6 500,00 грн; кутовий диван, 2018 року випуску - 16 200,00 грн;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини рухомого майна в сумі 18 725,00 грн.
 
Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 05 грудня 2022 року позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами задовольнив частково. Визнав спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : холодильник з нижньою морозилкою, 2017 року випуску, марка/модель RCSK335M20W ВЕКО, вартість 5 900,00 грн; блендер погружний, 2018 року випуску, марка/модель BOSCF1 MSN 6700 - 1 100,00 грн; мікрохвильову піч, 2011 року випуску, Saturn ST-MW8153 - 1 100,00 грн; пральну машину, 2010 року випуску, Beko - 5 400,00 грн; телевізор, 2018 року випуску, Samsung -                  7 200,00 грн; набір меблів, 2017 року випуску, Mebli GREENLine «Модерн» - 1 000,00 грн; плиту електричну, 2020 року випуску, Electrolux ЕКС954907Х - 8 200,00 грн; праску, 2020 року випуску, PHILIPS GC 2145\20 - 900,00 грн; бездротовий маршрутизатор, 2017 року випуску, TP-Link TL-WR841N - 450,00 грн; акумуляторний дриль-шуруповерт, 2020 року випуску, Dnipro-M CD-121 -       1 500,00 грн; спліт кондиціонера, 2019 року випуску, ST ST 09-HRL - 4 000,00 грн; кухня, 2018 року випуску, Татьяна NEW Грейд МДФ 1,8 м - 6 500,00 грн; кутовий диван, 2018 року випуску - 16 200,00 грн. Всього на суму 59 450,00 грн.
Виділив в особисту приватну власність ОСОБА_2 наступне рухоме майно: холодильник з нижньою морозилкою, 2017 року випуску, марка/модель RCSK335M20W ВЕКО - 5 900,00 грн; набір меблів, 2017 року випуску, Mebli GREENLine «Модерн» - 1 000,00 грн; плиту електричну, 2020 року випуску, Electrolux ЕКС954907Х - 8 200,00 грн; спліт кондиціонера, 2019 року випуску,            ST ST 09-HRL - 4 000,00 грн; бездротовий маршрутизатор, 2017 року випуску,  TP-Link TL-WR841N - 450,00 грн; кухню, 2018 року випуску, Татьяна NEW Грейд МДФ 1,8 м - 6 500,00 грн; кутовий диван, 2018 року випуску - 16 200,00 грн.
Виділив в особисту приватну власність ОСОБА_1 наступне рухоме майно: блендер погружний, 2018 року випуску, марка/модель BOSCF1 MSN 6700 -             1 100,00 грн; мікрохвильову піч, 2011 року випуску, Saturn ST-MW8153 -                         1 100,00 грн; пральну машину, 2010 року випуску, Beko - 5 400,00 грн; телевізор, 2018 року випуску, Samsung - 7 200,00 грн; акумуляторний дриль-шуруповерт, 2020 року випуску, Dnipro-M CD-121 - 1 500,00 грн; праску, 2020 року випуску, PHILIPS GC 2145\20 - 900,00 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі                  704,60 грн та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 8 250,00 грн.
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі          277,90 грн.
 
Черкаський апеляційний суд постановою від 15 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сучила А. О. залишив без задоволення. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката  Манзар Т. В. задовольнив. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси            від 05 грудня 2022 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля марки «DAEWOO LANOS TF 69YO», седан-В, сірого кольору, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля марки «DAEWOO LANOS TF 69YO», седан-В, сірого кольору, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , у розмірі 34 535,90 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з проведенням оцінки рухомого майна та автотоварознавчої експертизи транспортного засобу у розмірі 3 500,00 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 431,70 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.
 
14 квітня 2023 року адвокат Сучило А. О. як представник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) -  2 684,00 грн.
 
Ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 =              671 000,00 грн). 
 
В касаційній скарзі заявник посилається на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо застосування частини першої статті 70 СК  у справах, в яких майно не визнано спільною сумісною власністю подружжя та застосування норми права щодо приватної власності дитини при поділі майна подружжя (не збільшення частки одного з батьків під час поділу, а саме визначення переліку майна, яке належить дитині відповідно до умов сімейного законодавства.  
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики, та зводяться до його незгоди з оцінкою зібраних судами у справі доказів і встановлених обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
Крім того, у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявником не обґрунтовано.
 
Посилання в касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.  
 
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі     № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Зазначення у постанові Черкаського апеляційного суду від 15 березня                  2023 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року до закінчення касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Сучила Артема Олеговича як представника ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                      А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов