Справа № 445/1439/20                                Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В. 
Провадження № 22-ц/811/402/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання - Юзефович Ю.І.,
з участю – представника апелянта ОСОБА_1 , позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника позивачів – адвоката Кузьми О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (назву якого змінено ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )) на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2021 року (повний текст рішення складено 24 грудня 2021 року), у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), треті особи: орган опіки та піклування Золочівської районної держадміністрації Львівської області, ОСОБА_5 про скасування рішення житлово-побутової комісії,

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулися в суд з вказаним позовом, в якому просили:
- скасувати рішення житлово-побутової комісії Навчального центру Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) від 07 лютого 2020 року про зняття з квартирного обліку ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- поновити на квартирному обліку Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
В обґрунтування позову зазначали, що ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем, батьком ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та колишнім чоловіком ОСОБА_2 . На підставі рішення житлово-побутової комісії вказаної військової частини, як сім`ї, їм виділили кімнату № НОМЕР_2 в корпусі АДРЕСА_1 , тобто гуртожитку, який належить військовій частині НОМЕР_1 та зарахували на квартирний облік. Потім у них народилися діти: ОСОБА_4 , 2002 року народження та ОСОБА_3 , 2003 року народження і вся їх сім`я була зареєстрована у вищевказаній кімнаті гуртожитку військової частини. Після розлучення, ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 перейшла жити до своєї матері, а колишній чоловік та діти залишилися бути зареєстрованими за вищевказаною адресою в гуртожитку військової частини. ОСОБА_2 добровільно знялась з реєстрації в січні 2020 року. 07 лютого 2020 року житлово-побутовою комісією Навчального центру Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) прийнято рішення про зняття з квартирного обліку ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Підставою для зняття з обліку дітей було вказано - розлучення батьків. Вважають таке зняття з квартирного обліку незаконним.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2021 року позов задоволено.
Скасовано протокольне рішення № 2 засідання житлово-побутової комісії Навчального центру Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) від 07 лютого 2020 року про зняття з квартирного обліку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Зобов`язано Навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) поновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на квартирному обліку з моменту скасування.
В січні 2022 року Навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) оскаржив рішення суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю за безпідставністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що колишня дружина військовослужбовця добровільно знялася з реєстрації в гуртожитку, а діти вибули з нього, оскільки змінили постійне місце проживання, а саме, почали проживати з матір`ю. При цьому, місцевим судом також не враховано положення пунктів 3.15. та 2.14 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України 28.07.2007 N 278.
В квітні 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивовано законністю та обґрунтованістю оскаржуваного рішення суду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та їх представника, а також представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).
Згідно із положеннями частини другої статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 81 та 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) викладено такий висновок щодо застосування норм процесуального права:
«81 Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).
82. Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів».
Аналіз змісту позовної заяви та матеріалів справи свідчить, що предметом спору є скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини про зняття з квартирного обліку колишньої дружини військовослужбовця Національної гвардії України та їх дітей (в судовому порядку оскаржується рішення комісії щодо зняття з квартирного обліку лише дітей), а також вирішення питання про поновлення на квартирному обліку лише дітей військовослужбовця.
За таких обставин у справі, яка розглядається, суд першої інстанції не врахував, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачами права на соціальну гарантію, надану їм з огляду на особливий статус їхнього батька – діючого військовослужбовця. Тобто, переданий на розгляд суду спір є спором з приводу проходження батьком позивачів військової служби як різновиду служби публічної, вирішення якого належить до юрисдикції адміністративних судів.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині і закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини четвертої статті 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору,
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, то відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України підлягає роз`ясненню позивачам їх право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, не підлягають розподілу судові витрати у справі, понесені сторонами у судах двох інстанцій, адже спір остаточно між сторонами не вирішений. Такі витрати будуть розподілені за наслідками розгляду справи належним судом, яким в даному випадку Львівський апеляційний суд, не є.
Керуючись статтями 255, 256, 259, 268, 367, 368, 374, 377, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (назву якого змінено ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )) задовольнити частково.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2021 року скасувати.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), треті особи: орган опіки та піклування Золочівської районної держадміністрації Львівської області, ОСОБА_5 про скасування рішення житлово-побутової комісії закрити.
Роз`яснити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що розгляд справи за їх позовом віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а також те, що протягом десяти днів з дня отримання копії постанови вони мають право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Попередити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що в разі неподання ними протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією справу буде повернуто до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                        С.М. Бойко
А.В. Ніткевич