ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4908/23 Справа № 642/349/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Алло” про стягнення втраченої грошової вигоди та відшкодування моральної шкоди, –
В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Алло” (далі – ТОВ “Алло”) про стягнення втраченої грошової вигоди та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22 січня 2023 року він уклав із ТОВ “Алло” договір публічної оферти купівлі-продажу товару через інтернет магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на придбання мікрохвильової печі «Xiaomi Mijia MWBLXE1ACM». На виконання умов договору позивач мав сплатити кошти за товар у мобільному додатку. Однак, відповідач всупереч умовам договору не дав доступні способи оплати, не готівковим, не безготівковим способом, не дав можливості оплатити товар у кошику додатка, а також на сайті інтернет-магазину.
Позивач ознайомився із Умовами використання сайту інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 як того вимагає мобільний додаток. У пункті 1.4 «Умов використання сайту - інтернет-магазин ІНФОРМАЦІЯ_2 » вказано, що пропозиція на Сайті не є офертою. Однак користувач після ознайомлення з пропозицією має право зробити оферту продавцю (продавцям) шляхом заповнення форми замовлення. заповнення форми замовлення вважається офертою користувача продавцю (продавцям) на придбання користувачем відповідного товару на умовах, що зазначені в пропозиції.
Позивач заповнив форму замовлення, намагався оплатити товар, але не зміг, тому що відповідач не надав жодного способу оплати, чим відмовив у придбанні товару.
Відповідач у телефонній розмові аргументував відмову у продажу тим, що немає доставки і товар потрібно купувати в іншому місті. Натомість в додатку зазначено, що є доставка при виборі іншого міста – доставка 1-2 дні, а в м. Харків доставка безкоштовна. Також на сайті вказано, що існують послуги з доставки з магазину, у місті можна забрати товар безкоштовно.
На сайті та у додатку акційна ціна товару в інтернет-магазині на момент публічної оферти купівлі-продажу становила 2 699,00 грн., неакційна – 3 977,00 грн. Отже, відповідач позбавив позивача грошової вигоди в розмірі 1 100,00 грн. при придбанні цього товару.
Посилаючись на стаття 633 ЦК України, статті 23 Закону України “Про захист прав споживачів”, статті 1166 ЦК України, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь суми втраченої грошової вигоди в розмірі 1 100,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а також компенсувати судовий збір.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року справу передано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявляє вимогу про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування скарги позивач посилається на те, що йому не було надано жодного гарантованого законом способу оплати за товар, вказуючи, що якби він оплатив товар, то договір купівлі-продажу був би закінченим та чинним. Зазначає, що Умови використання сайту інтернет-магазину ALLO.ua не повинні суперечити Закону України “Про захист прав споживачів”.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції з`ясовано, що позивачем до позову надано скрин-шот інтернет сторінки магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” про оформлення замовлення, на якій вказана контактна інформація (телефон, м. Харків), спосіб доставки і оплати на мікрохвильову піч «Xiaomi Mijia MWBLXE1ACM» вартістю 3 799,00 грн. зі знижкою до 2 699,00 грн. У графі «спосіб оплати» вказано «На жаль, для даного товару не доступні способи оплати в обраному місці», у графі «спосіб доставки» вказано «На жаль, для даного товару не доступні способи доставки в обраному місті» (а.с.3).

Позивач стверджував, що 22 січня 2023 року він уклав із ТОВ “Алло” договір публічної оферти купівлі-продажу товару через інтернет магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на придбання товару, однак відповідач всупереч умовам договору не дав доступні способи оплати, а у телефонній розмові аргументував відмову у продажу тим, що немає доставки і товар потрібно забирати в іншому місті. У такий спосіб, на думку позивача, відповідач позбавив позивача грошової вигоди в розмірі 1 100,00 грн. при придбанні цього товару.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача як споживача не порушено, оскільки відповідачем йому не відмовлено в укладенні договору. Розмір знижки на товар, яку позивач вважав утраченою вигодою, не є збитками у розумінні частини другої статті 22 ЦК України. У зв`язку з цим, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами першою та другою статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Як видно зі змісту замовлення на сайті відповідача, останнім було розміщена пропозиція укласти договір купівлі-продажу з елементами договору поставки, оскільки пропозиція вміщає умови доставки товару.

Відповідно до статті 699 ЦК України пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. Виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні умови договору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до частини п`ятої статті 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частиною шостою статті 633 ЦК України умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

На сайті www.allo.ua «Умови використання сайту – інтернет-магазину АLLO.ua» розміщена угода користувача (редакція від травня 2020 року), яку позивач долучив до позову (а.с.4-8). На сторінці розміщена інформація «Увага! Перед переглядом цього сайту уважно прочитайте дані умови. Якщо ви не згодні з цими умовами, не використовуйте цей сайт. Використання даного сайту, зокрема заповнення різних форм, заявок, а також замовлення Вами товарів/послуг з використанням даного сайту, означає Вашу згоду з умовами даної Угоди».

Згідно із умовами пропозиція – інформація, яка розміщена на Сайті про конкретний Товар, який може бути придбаний споживачем. Пропозиція включає в себе: інформацію щодо самого товару, інформацію про його ціну, способи оплати та доставки, а також інші умови придбання товару споживачем. Умови пропозиції визначаються продавцем. Пропозиція не є офертою, а лише інформацією про можливі умови придбання товару.

Відповідно до пункту 1.4 Умов пропозиція на Сайті не є офертою. Однак користувач після ознайомлення з пропозицією має право зробити оферту продавцю (продавцям) шляхом заповнення форми замовлення. Заповнення форми замовлення вважається офертою користувача продавцю (продавцям) на придбання користувачем відповідного товару на умовах, що зазначені в пропозиції.

Згідно з пунктом 1.5 Умов користувач розуміє, що його оферта перенаправляється адміністрацією продавцю, якого обрала адміністрація. Це положення жодним чином не означає, що адміністрація діє як агент продавця і/або є відповідальною за виконання замовлення продавцем.

Відповідно до пункту 1.6 Умов оферта вважається такою, що прийнята продавцем, якщо останній здійснив дії, які свідчать про прийняття оферти Користувача, а саме: фактично відвантажив товар, приступив до надання послуг або виконання робіт відповідно до умов, передбачених офертою Користувача.

Згідно з пунктом 1.7 Умов після отримання оферти користувача продавець має право запропонувати придбати товар на інших умовах, ніж було передбачено офертою користувача. У цьому випадку така пропозиція вважається зустрічною офертою і має бути прийнята користувачем. Прийняттям зустрічної оферти вважається фактичне отримання користувачем (одержувачем) товару на умовах, обумовлених зустрічною офертою. Продавець має право відкликати таку зустрічну оферту до моменту видачі товару покупцеві.

Відповідно до пункту 1.8 Умов достатнім доказом прийняття оферти продавцем або зустрічної оферти (тобто узгодження сторонами всіх істотних умов продажу товару) є фактичне отримання і прийняття товару одержувачем.

Згідно з частиною четвертою статті 633 ЦК України підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Позивачу з боку відповідача не надходило у будь-який формі (письмовій, усній, телефонній) відмови від укладення публічного договору, що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції споживача.

Сторонами визнається та обставина, що між представниками сторін сталася розмова через «гарячу лінію» контакт-центру ТОВ “Алло”, під час якої позивачу було повідомлено про неможливість доставити товар у м. Харків та запропоновано інші умови – самовивіз товару із магазину “Алло” у м. Кам`янське, тобто на інших умовах, від чого позивач відмовився.

При цьому, умови доставки товару на сайті були пропозицією (не офертою) укласти договір, а не умовою договору.

Відтак, відповідач діяв у відповідності до пункту 1.7. Умов, за яким після отримання оферти користувача продавець має право запропонувати придбати товар на інших умовах, ніж було передбачено офертою користувача.

На сайті продавця дійсно наявна інформація про неможливість оплати і доставки товару в обраному місті, однак вказане не є відмовою від укладення договору, а лише пропозицією укласти його на інших умовах.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору купівлі-продажу товару, оскільки відсутні докази прийняття відповідачем оферти споживача (акцепт оферти), тобто виконання дій, передбачених Умовами користувальницької угоди (для мобільного додатку), де відображена Угода користувача.

Позивачу було повідомлено про неможливість придбання товару із доставкою у м. Харків саме у зв`язку із відсутністю товару на складі, водночас був можливий самовивіз товару у зв`язку із його фізичною наявністю у магазині “Алло” у м. Кам`янське.

Отже, позивачу були запропоновані інші умови придбання Товару, що спростовує твердження останнього про відмову у придбанні товару.

Тобто дії відповідача свідчать про пропозицію укласти договір на інших умовах, що не є відмовою від укладання договору, а отже право позивача як споживача не було порушено, оскільки відповідачем не відмовлено позивачу в укладенні договору

Крім того, позивач стверджує, що він уклав 22 січня 2023 року договір з відповідачем, що суперечить його доводам про те, що відповідач відмовив в укладенні договору.

Встановивши, що право позивача як споживача не було порушено, оскільки відповідачем йому не відмовлено в укладенні договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у позові.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач вважав утраченою вигодою розмір знижки на товар 1 100,00 грн. (різницю між дійсною та акційною цінами 3 799,00 – 2 699,00), що не є збитками у розумінні частини другої статті 22 ЦК України, тому вони не можуть бути відшкодовані як заподіяна шкода внаслідок порушення цивільного права.

Доводи апеляційної скарги про те, що Умови використання сайту інтернет-магазину ALLO.ua не повинні суперечити Закону України “Про захист прав споживачів”, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт б частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Проте, позивачем не було доведено того, що умови Угоди користувача є несправедливими.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки він відчуває душевні та фізичні страждання через неправомірні дії відповідача, які змушують займатись захистом його прав замість відпочинку та спілкування із дочкою, він втрачає здоров`я за комп`ютером та безкінний час свого життя, – не приймаються до уваги.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що товар був придбаний у ТОВ “Алло” і саме цей товар завдав шкоди життю, здоров`ю чи майну останнього.

При цьому, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Отже, жодних належних та допустимих доказів наявності душевних чи фізичних страждань позивача, спричинених саме діями відповідача, не надано. Таким чином, не підтверджена наявність причинного зв`язку між діями відповідача та станом позивача, як і не підтверджена, власне, і сама наявність моральної шкоди та її розміру.

У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, суд, –

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Судді: