КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
 26 квітня2023 року                                                                       м. Київ
Унікальний номер справи № 753/20770/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/2821/2023  
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В, Ящук Т.І.
позивач                       ОСОБА_1 
відповідач                 ОСОБА_2 
            розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від                                                19 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру  аліментів,
в  с т а н о в и в :
            у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до                      ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду з 600 грн до 4 000 грн. 
            В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у сумі 600 грн щомісяця з 06.10.2014 і до її повноліття. За усною домовленістю стягнення аліментів відбувалося не в примусовому порядку. Впродовж останніх трьох років відповідач ніяким чином не буре участі в утриманні та вихованні доньки, приховує дійсний розмір своїх доходів, офіційно не працює, проте як їй стало відомо з неофіційних джерел займається підробітками та отримує певний дохід. На сьогоднішній день значно збільшився мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та збільшився рівень цін. Донька досягла 11 років, навчається у школі I-IIIступенів  № 111 ім. С.А.  Ковпака та відвідує гуртки у Будинку дитячої та юнацької творчості Дарницького району              м. Києва, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Оскільки відповідач перестав виконувати усні домовленості, не утримує доньку, поточний розмір аліментів значно нижчий прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а її заробітної плати недостатньо для належного утримання дитини просила збільшити розмір аліментів.
            Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2022 позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 з 600 грн щомісяця на 3 700 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення нею повноліття.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що мінімальний розмір заробітної плати встановлено у 6 500 грн. У зв`язку з економічною кризою та введенням в Україні військового стану він не має можливості працевлаштуватися та сплачувати аліменти у сумі 3 700 грн. Підставами для зміни розміру аліментів є зміна матеріального та сімейного стану. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що з 06.11.2010 сторони перебували у  зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 шлюб між сторонами розірвано і стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 600 грн щомісяця з 06.10.2014 і до її повноліття.  Після розірвання шлюбу донька проживає з матір`ю.
            У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році встановлений рожитковий мінімум на одну особу дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 грн, з 1 липня - 2 201 грн, з 1 грудня - 2 272 грн; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 грн, з 1 липня - 2 744 грн, з 1 грудня -                       2 833 грн.
            Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 і на день винесення даного рішення збільшився з 1 032 грн до 2 744 грн, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 372 грн, а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, матеріального і сімейного стану позивача, віку та стану здоров`я дитини.
            Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
            Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст. 192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін.
У позовній заяві позивачка не посилається на зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи отримувача аліментів, та відповідно не надає будь - яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, а лише вказує на зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення  розміру аліментів, він має довести обставини, які б свідчили про те, що  матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ні платник аліментів, ні стягувач  не надали доказів про те, які вони мали доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, та які мають доходи на час розгляду даної справи.
Відтак суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.
      Судом також не враховано положення ч. 1, 2  ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
      Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
      У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у  ч. 1 ст. 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
       За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
            Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі                        №  632/580/17 аналіз змісту ст. 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до                                        ст. 192 СК України. 
            Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Аналіз ст. 8 СК України та ч. 1                      ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
            У ч. 1, 2 ст. 11ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
            У ч. 3 цієї статтті передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
            Тлумачення ч. 3 ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.
             Законодавством (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження») передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого                                     СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
            Суд не врахував вищевказаних правових висновків, та помилково визнав, що зміна прожиткового мінімуму є підставою для збільшення розміру аліментів.
            Наявність заборгованості по аліментам, про яку зазначає позивачка, не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки питання стягнення аліментів, визначення розміру заборгованості, оспорення розміру заборгованості, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця у виконавчому провадженні передбачено Законом України «Про виконавче провадження» та розділом VII ЦПК України. Зазначеними нормами врегульовано питання стягнення заборгованості по аліментам та розгляд скарг сторін виконавчого провадження. 
За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у позові.
Керуючись ст.  367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року  скасувати.
            У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру  аліментів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Постанова складена 26.04.2023.

 
            Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                     О. В. Немировська

                                                                                                          Т. І. Ящук