Справа № 462/9055/21                                Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/2375/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 11

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       14 березня 2023 року                                                 м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Юзефович Ю.І.,
з участю: позивача ОСОБА_1 , його представника – ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 , її представника – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_3 усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком, садибного типу, під літ. «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання комплекту ключів від цього будинку.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за вказаною адресою знаходяться два будинки садибного типу: під літ. «Б-1» і під літ. «А-2», які належать йому на праві приватної власності.
Відповідачка ОСОБА_3 є його дружиною, однак, вони перебувають в процесі розлучення через конфліктні відносини, які склались між ними. 
Вони разом проживають у спірному житловому будинку, оскільки в будинку під літ. «Б-1» ще не завершені внутрішні роботи та відсутні меблі.
Однак, в червні 2021 року відповідачка змінила замки у вхідних дверях спірного будинку, тому він не може до нього потрапити.
Зазначає, що своїми діями відповідачка порушує його право на користування власним будинком для проживання у ньому.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком садибного типу під літерою «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 316,8 кв.м., шляхом надання ОСОБА_1 комплекту ключів від зазначеного житлового будинку.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.
Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Апелянт зазначає, що позивач почав вчиняти насильство щодо неї, самовільно розпоряджатись спільним майном та фіктивним продажем належних їм автомобілів, що змусило її звернутись до правоохоронних органів з метою припинення протиправної поведінки позивача та ініціювати судовий процес про поділ спільного майна подружжя, в тому числі й спірного житлового будинку. 
На переконання апелянта, суд не дав належної правової оцінки доказам у справі, що призвело до помилкового висновку суду про задоволення позову, оскільки позивач не надав жодного доказу на підтвердження вчинення нею перешкод у користуванні спірним будинком, а суд не вказав про наявність таких доказів у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, відтак, вважає, що заявлені до неї вимоги є недоведеними та безпідставними.
Наголошує, що спірний будинок та майно у ньому є їхньою спільною сумісною власністю, однак, позивач виносив з будинку речі, щоб завадити їх поділу в судовому порядку.
Стверджує, що позивач мав свій комплект ключів від будинку і їй невідомо, чому їх у нього немає.
Вважає, що суд безпідставно зобов`язав її надати позивачу комплект ключів від будинку, спонукаючи її в такий спосіб виготовити ключі за власні кошти.
Окрім того, призначивши справу до розгляду в спрощеному порядку та не повідомивши про розгляд справи, суд позбавив її можливості у встановлені процесуальним законом строки подати відзив на позовну заяву та докази на обґрунтування заперечень проти заявлених до неї вимог.
Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
За змістом статей 316, 317, 318 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).
Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Режим спільного сумісного майна визначений статтями 368 – 372 ЦК України, аналогічні за змістом положення містяться й у главі 8 СК України.
За положеннями статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Аналогічні за змістом положення закріплені й статтею 150 ЖК України. 
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що з 17.09.1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року. Від шлюбу мають двох дітей, які є повнолітніми.
Предметом спору є житловий будинок садибного типу, під літ. «А-2», загальною площею 316,8 кв.м., житловою площею 163,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний будинок зареєстрований на праві власності за позивачем ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13.12.2010 року.
Поділу спірного будинку між сторонами у встановленому законом порядку не здійснено, обмежувальних приписів відносно позивача судом не встановлено, відтак, позивач має право, як власник, користуватись будинком в цілому, в тому числі, й для проживання.
Посилання відповідачки на відсутність у справі доказів, які б підтверджували вчинення нею перешкод позивачу у користуванні спірним будинком, є безпідставними, оскільки позивачем надано письмові докази, які підтверджують його звернення у вересні 2021 року у відділ поліції №1 Львівського районного управління поліції щодо протиправної поведінки відповідачки, яка не допускає його до житлового будинку, змінивши у вхідних дверях замки.
Таким чином, у колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольнивши вимоги позивача, та немає підстав для висновку про допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишити без задоволення. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 березня 2023 року.

Головуючий                                                  С.М. Бойко 

Судді:                                                           С.М. Копняк

                                                        А.В. Ніткевич