ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 120/10653/22                                             Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук Ірина Миколаївна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі за   позовом ОСОБА_1 до Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду, в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Голову Сьомого апеляційного адміністративного суду розглянути скарги позивача, датовані 27.10.2021 та 25.11.2022. 
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.
Ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 оскаржена позивачем в апеляційному порядку. 
Ухвалою Верховного Суду від 02.03.2023 визначена підсудність справи № 120/10653/22 за позовом ОСОБА_1 до Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії Шостому апеляційному адміністративному суду. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі № 120/10653/22. 
У поданій апеляційній скарзі апелянт із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. 
Враховуючи те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала про повернення позовної заяви, яка включена до переліку, що міститься в частині другій статті 312 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Повертаючи позовну заяву особі, яка її подала, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунула у строк, установлений судом, недоліки позовної заяви, залишеної без руху ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2022.
Згідно з ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 підставами для залишення позовної заяви без руху слугували: 
1) ненадання позивачем копії паспорту на підтвердження її адміністративної процесуальної дієздатності; суд першої інстанції зазначив, що проставлений позивачем підпис у позовній заяві є очевидно відмінним від того, що міститься у доданій до позовної заяви довіреності від 28.09.2021, інформація про яку відсутня в додатках до позову, однак, яка фактично до нього була долучена, що підтверджується актом Вінницького окружного адміністративного суду; 
2) незазначення позивачем, яку саме бездіяльність Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду вона оскаржує; 
3) ненадання позивачем доказів звернення до Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявами від 27.10.2021 та від 25.11.2021; 
4) ненадання документа про сплату судового збору або ж належних доказів на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору. При цьому суд першої інстанції зазначив, що надана позивачем копія довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 АВ № 073063 від 29.03.2005, згідно з якою ОСОБА_1 установлено ІІ групу інвалідності, не є документом, що підтверджує наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є підставою для отримання посвідчення інваліда другої групи, яке і є, на думку суду, належним документом на підтвердження наявності пільги. Також суд зауважив, що копія зазначеної довідки не завірена належним чином. 
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 позивачу запропоновано: надати завірені у встановленому порядку копії заповнених сторінок паспорта позивача; уточнити зміст позовних вимог, зокрема, конкретизувати, які саме дії (бездіяльність) відповідача позивач вважає протиправними і такими, що порушують їх права та законні інтереси, внаслідок яких вона звертається з позовом до суду; надати докази звернення до відповідача із скаргами 27.10.2021 та 25.11.2021 та реєстрацію таких у відповідному порядку Сьомим апеляційним адміністративним судом; надати докази сплати судового збору за заявлені позовні вимоги у сумі 992,40 грн. Позивачу встановлений строк 7 днів з моменту отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви. 
Копія ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 отримана позивачем 30.12.2022.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 09.01.2023 за допомогою засобів поштового зв`язку подала заяву «щодо виконання ухвали від 26.12.2022» та позовну заяву, у прохальній частині якої конкретизувала позовні вимоги до відповідача. 
У поданій заяві ОСОБА_1 зазначила, що КАС України не містить вимоги щодо надання копії паспорта та відмітила, що копія будь-якої довіреності нею до позовної заяви не додавалась. Зазначила, що не позбавлена права подати докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог і після відкриття провадження у справі, зокрема, на стадії попереднього підготовчого судового засідання. 
Позиція суду першої інстанції щодо неусунення позивачем недоліків позовної заяви ґрунтується на тому, що 1) додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином з урахуванням положень ДСТУ 4163-2003; 2) позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача із заявами від 27.10.2021 та від 25.11.2021; 3) позивачем не надано документа про сплату судового збору або ж належних доказів на підтвердження наявності у позивача пільг щодо його сплати; 4) позивачем не надано копії паспорта на підтвердження її адміністративно-процесуальної дієздатності.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянт зазначає, що нею на підтвердження наявності у неї пільг зі сплати судового збору надавались відповідні докази, позаяк суд першої інстанції не розглянув вимогу позивача про звільнення її від сплати судового збору. Наголошує, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів; зауважує, що зазначені питання вирішуються на інших стадіях адміністративного процесу. Зазначає, що відповідність наданих нею документів оригіналом може бути також установлена після відкриття провадження у справі. Наполягає, що нею до позовної заяви не додавалась будь-яка довіреність.
Колегія суддів, переглядаючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Вимоги до позовної заяви та документів, що мають бути до неї додані, встановлені статтями 160, 161 КАС України. Зазначений перелік вимог для цілей вирішення питання про наявність або ж відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху є вичерпним (за виключенням положень статті 123, які передбачають можливість залишення позовної заяви без руху у випадку подання особою позову після закінчення строків, установлених законом).
Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до частини десятої статті 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Судом апеляційної інстанції установлено, що позовна заява подана до суду першої інстанції у паперовій формі та є підписаною. 
Колегія суддів звертає увагу, що норми КАС не містять положень, які б зобов`язували особу, яка звертається до суду з відповідним процесуальним документом надавати суду доказ автентичності власного підпису, який міститься в такому документі.
Так само, положення статті 160, 161 КАС України не містять вимоги щодо надання фізичною особою копії її паспорта при поданні позовної заяви.
За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачу з мотивів ненадання нею копії паспорта. 
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставності повернення позовної заяви з мотивів ненадання позивачем доказів звернення до відповідача із заявами від 27.10.2021 та від 25.11.2022, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Судом апеляційної інстанції установлено, що позовна заява ОСОБА_1 з урахуванням уточненої редакції містить вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду її звернень від 25.10.2021 та 25.11.2022 та зобов`язання відповідача розглянути її скарги датовані 27.10.2021 та 25.11.2022. 
На підтвердження обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, позивачем до позовної заяви згідно з описом додатків додані дві скарги від 27.10.2021 та від 25.11.2022.
Вказуючи на невідповідність поданої заяви вимогам частини п`ятої статті 160 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додані докази звернення позивача до відповідача із зазначеними скаргами.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Втім, згідно з частиною третьою статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні.
Так, відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з вимогами пункту 3 частини другої статті 173 КАС України визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого провадження, якому передує відкриття провадження у справі. 
На стадії прийняття позовної заяви та перевірки її на відповідність вимогам статей 160, 161 КАС України, суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам, з`ясувати їх достатність для вирішення справи, їх належність та допустимість.
Верховним Судом у постанові від 27.07.2022 у справі № 320/7112/21 зазначено, що встановлення наявності чи відсутності порушеного права позивача на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі не завжди є очевидним і не може розцінюватись як належна підстава для повернення позовної заяви з цих підстав.
Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що позивач на виконання вимог частини четвертої статті 161 КАС України при поданні позовної заяви надала суду докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, обсяг яких вважала достатнім. 
За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання позивачем доказів звернення до відповідача та, відповідно, повернення позовної заяви позивачеві з підстав неусунення недоліків позовної заяви у вказаній частині, є помилковою.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого повернення судом першої інстанції позовної заяви з підстав ненадання позивачем документа про сплату судового збору або ж належних доказів на підтвердження наявності у позивача пільг щодо його сплати, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Позивачем при поданні позовної заяви зазначено про наявність у неї пільг із сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»; згідно з переліком додатків позивачем до позовної заяви додана довідка МСЕК.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що надана позивачем копія довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 АВ № 073063 від 29.03.2005, згідно з якою ОСОБА_1 установлено ІІ групу інвалідності, не є документом, який підтверджує наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». 
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із такою позицією суду першої інстанції. 
Так, відповідно до пункту 1.2 розділу І Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 07.04.2004 № 183, чинної на момент видачі акту огляду МСЕК від 29.03.2005, інвалідність у повнолітніх осіб визначається шляхом експертного обстеження медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК), підпорядкованими Республіканському в АР Крим, обласним та міським в містах Києві та Севастополі центрам (бюро) медико-соціальної експертизи.
Рішення про інвалідність ґрунтується на оцінці комплексу клініко-функціональних, соціально-педагогічних, соціально-побутових та професійних факторів.
Пунктом 1 розділу І Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 № 83, яке було чинним на момент видачі акту огляду МСЕК від 29.03.2005 (далі - Положення № 83), встановлено, що медико-соціальна експертиза визначає ступінь обмеження життєдіяльності людини, причину, час настання, групу інвалідності, сприяє проведенню ефективних заходів щодо профілактики інвалідності, реабілітації інвалідів, пристосування їх до суспільного життя.
Органом, який здійснює медико-соціальну експертизу, є медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), що організуються в самостійні центри, бюро при управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 5 Положення № 83).
Згідно з пунктом 18 розділу ІІІ Положення № 83 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії, зокрема, визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до пункту 25 розділу IV Положення № 83 медико-соціальні експертні комісії проводять засідання тільки у повному складі і колегіально приймають рішення. Дані експертного огляду і рішення заносяться до акта огляду та протоколу засідання медико-соціальної експертної комісії, які підписуються головою, членами комісії і засвідчуються печаткою.
Згідно з пунктом 30 Положення № 83 датою встановлення інвалідності вважається день надходження до медико-соціальної експертної комісії документів, необхідних для огляду хворого. 
Інвалідність встановлюється до першого числа місяця, наступного за місяцем, на який призначено черговий переогляд хворого.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що органом, уповноваженим на встановлення групи інвалідності є медико-соціальна експерта комісія відповідного регіонального рівня. Відповідно, рішення цієї комісії у формі акту огляду про установлення групи інвалідності є документом, який підтверджує наявність у особи тої чи іншої групи інвалідності.
За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо недоведеності з боку позивача наявності у неї пільг зі сплати судового збору з мотивів надання нею довідки до акту огляду МСЕК від 29.03.2005 без надання посвідчення інваліда другої групи, є необґрунтованою.
Колегія суддів враховує, що згідно з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху копія зазначеної довідки до акту огляду МСЕК не була засвідчена належним чином. У той же час, зважаючи на висновок суду першої інстанції, що вказаний документ, навіть у випадку засвідчення його копії, не є належним доказом на підтвердження наявності пільг, колегія суддів апеляційного суду зазначає про відсутність підстав для повернення позовної заяви з мотивів ненадання позивачем засвідченої копії даного документа, оскільки у спірному випадку позивача було повідомлено про неприйнятність вказаного документа в цілому. 
Суд апеляційної інстанції також не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви з тих мотивів, що додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином з урахуванням положень ДСТУ 4163-2003, оскільки зазначене не було підставою для залишення позовної заяви без руху згідно з мотивувальною частини ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2022.
За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апелянта щодо недотримання судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху та, відповідно, при при поверненні позовної заяви. 
Відповідно до частини четвертої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи викладене, зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись статтями 5, 9, 241, 242, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі № 120/10653/22 скасувати. 
Справу за   позовом ОСОБА_1 до Голови Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Cуддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест
Судді                                                                                          О.Є. Пилипенко
                                                                                                    Л.Т. Черпіцька