УХВАЛА

13 червня 2023 року 
м. Київ

справа №460/23707/22
адміністративне провадження №К/990/11776/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року в адміністративній справі                          № 460/23707/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та рішення та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, яка викладена у листі від 26 травня 2022 року №1700-0214-8/277-99;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №172650004806 від 16 травня 2022 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити та виплачувати з 21 квітня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01 січня 1993 року прожила в цій зоні не менше чотирьох років.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №172650004806 від 16 травня 2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області призначити та виплачувати позивачці з 21 квітня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01 січня 1993 року проживала в цій зоні не менше чотирьох років.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, викладеної в листі від 26 травня 2022 року №1700-0214-8/277-99 відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року скасовано, та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням апеляційної інстанції, позивачка направила до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023     року в адміністративній справі № 460/23707/22 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року касаційну скаргу позивачки залишено без руху та надано скаржниці десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення з урахуванням виключних підстав касаційного оскарження передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 квітня 2023 року скаржник направив клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.
В уточненій касаційній скарзі представниця позивачки вказує, що підставою для звернення із касаційною скаргою є пункт 3 частини четвертої (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах) та підпункти «а, в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен не тільки чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а і обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
У касаційній скарзі скаржницею не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції
Суд зазначає, що формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, оскільки заявником не зазначено щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.
Відтак, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Суд зауважує, що судом апеляційної інстанції зазначено, що факт навчання ОСОБА_1 у Рівненському педагогічному інституті виключає можливість її постійного проживання у місті Сарни з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1989 року. Матеріали справи не містять належних доказів факту постійного проживання та (або) роботи ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року.
Вказані обставини та висновки суду апеляційної інстанції скаржниця, в касаційній скарзі, також, не заперечує та не спростовує.
Отже, вимоги ухвали суду в частині подання до суду обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення з урахуванням виключних підстав касаційного оскарження передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник повністю не виконав. 
Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Зміст наведеної норми вказує на те, що продовження процесуального строку, встановленого судом, передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.
З метою недопущення надмірного формалізму та порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення вказаних недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог до скарги застосовуються процесуальні наслідки, передбачені чинним законодавством.
Керуючись статтями 121, 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ :
Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги у справі                     № 460/23707/22 на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                                       С. Г. Стеценко
 Л. В. Тацій