ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6863/22  Номер провадження 33/814/1002/23	Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія: стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
при секретарі Філоненко О.В.,

за участі: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
його захисника - адвоката Голяніщева Д.Ю.,
потерпілого - ОСОБА_2 
представника потерпілого – адвоката Кононенко А .П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

стосовно:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови
Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з постановою судді, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2023 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою вирішити питання щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.
Потерпілий вважає, що маються підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 – адвокат Кононенко А.П., апеляційну скаргу підтримали, пославшись на аргументи, які в ній зазначені. 
ОСОБА_1 та його адвокат - Голяніщев Д.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечували та зазначили, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства. 
Мотиви суду
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Предметом будь-якої дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.
Родовим об`єктом адміністративно-правового регулювання у сфері ДТП є суспільні відносини, які посягають на безпеку дорожнього руху, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків.
Відповідно до пункту 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до пункту 10.2 ПДР України водій повинен виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів та місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам та транспортним засобам що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедам і пішоходам , напрямок руху яких він перетинає.
Згідно з пунктом 1.4 Загальних положень ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила. Так будь яке відхилення від вимог ПДР України може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України та створення аварійної ситуації.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається зі схеми ДТП, пояснень водіїв та свідка, подія ДТП відбулася на перехресті проспекту Свободи та вул. Пугачова у м. Кременчуці. 
Суд першої інстанції правильно вказав, що на схемі ДТП під №4 зазначено дорожній знак 2.1, який вимагає надати дорогу, не продовжувати або не відновлювати рух. Вказаний знак, як вбачається зі схеми ДТП, встановлено при виїзді з прилеглої території на вул. Пугачова, на якій також влаштовано регульований світлофором рух на виїзді на перехрестя з проспектом Свободи. 
Аналізуючи докази, які маються у справі, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, стосовно того, що ОСОБА_1 , виконавши вимоги знаку 2.1 для напрямку свого руху виїхав на вул. Пугачова зайнявши при цьому крайню ліву полосу руху, та будучи уже учасником руху по вул. Пугачова у напрямку вул. Київська почав пересікати перехрестя з проспектом Свободи на дозволений для нього сигнал світлофора, враховуючи, що поперечний рух по проспекту Свободи було зупинено забороняючим сигналом світлофора.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що у даному випадку необхідно застосовувати розділ 8 ПДР України, так як відповідно до пункту 8.3 ПДР України сигнали світлофорів крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що посилання водія ОСОБА_2 на ті обставини що він здійснював рух на зелений миготливий сигнал світлофора через перехрестя з метою закінчити маневр, та водій ОСОБА_1 мав йому надати дорогу так як мав виконати вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, не відповідають дійсності та спростовуються показами свідка ОСОБА_4 , який такі ж пояснення надавав у ході складення протоколу та став випадковим очевидцем ситуації що передувала скоєнню ДТП.
Тобто, показання свідка є послідовними, а суд, першої інстанції дав правильну оцінку доказам по справі у їх сукупності. 
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається порушень правил дорожнього руху, які є в причинно наслідковому зв`язку з настанням ДТП, а отже його вина у порушення ПДР України відсутні так як і склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП. 
В той же час, доводи апеляційної не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції та не підтверджуються матеріалами справи. 
Висновки суду
У даній справі місцевий суд дійшов вірного висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, оскільки у відповідності до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, а саме за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП, а наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                В.П. Пікуль