Дата документу 02.06.2023 Справа № 336/4419/22

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 336/4419/22                        Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
 
Провадження №22-ц/807/1073/23                        Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 червня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Гончар М.С.,  Маловічко С.В.,  	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2023 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -  
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3733807 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 26 лютого 2021 року.

Позовна заява, мотивована тим, що 26 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір № 3733807 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через інформаційно - телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток.

Договір підписаний за допомогою ідентифікатора – СМС – повідомлення із номером М449371 у порядку положень Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з кредитного договору товариством надано відповідачу кошти в сумі 15 000,00 грн на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язується одержати та провернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сторони погодили істотні умови кредитного договору, а саме строк договору 30 днів – дата повернення кредиту 28 березня 2021 року, знижену процентну ставку кредиту 1,33 % від суми позики за кожен день користування позикою (485,45 % річних) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку 1,90 % від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 % річних) та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до пункту 4.3. договору. За умови невиконання договору, нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою.
30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до договору факторингу № 30112021 від 30 листопада 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49 200,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 200,00 грн – сума заборгованості за відсотками.

На виконання договору про відступлення прав вимоги згідно вимог статей 512 - 514, 516 ЦК України на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних, однак борг не сплачено.

Відповідно до п.3.9 договору факторингу, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30 листопада 2021 року позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій.

Через невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 30 листопада 2021 року, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за кредитним договором № 3733807 в розмірі 49 200,00 грн, з яких: 15 000,00 грн  - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34 200,00 грн - сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом.

Таким чином, невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором призводить до порушення прав товариства як кредитора. У зв`язку з чим, просить стягнути заборгованість у сумі 49 200,00 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 3733807 від 26 лютого 2021 року в сумі 49 200,00 грн (сума заборгованості за основною сумою боргу – 15 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками – 34 200,00 грн).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задовленні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що вона не підписувала письмово або за допомогою електронного підпису кредитний договір, а тому зобов`язальних правовідносин між нею та позивачем не виникло. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. Ніяких письмових повідомлень та вимог від позивача про наявність заборгованості відповідач не отримувала і про її існування їй нічого не відомо. Також, судом передчасно зроблено висновок про наявність у позивача права нараховувати та стягувати відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування на підставі абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що апеляційну скаргу та ухвалу про відкриття апеляційного провадження ТОВ « ФК «Єропейська конвенція з повернення боргів отримала 15 травня 2023 року.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2023 року це 268 400,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684,00 грн (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 49 200,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якї не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторонга має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, який відповідачем, як позичальником, виконаний не був.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спір між сторнами виник з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № 3733807 від 26 лютого 2021 року, станом на 30 листопада 2021 року у розмірі 49 200,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 200,00 грн – сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 426 від 28 лютого 2017 року. Товариством отримане Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 870 від 28 лютого 2017 року та ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг № 756 від 28 березня 2017 року (а.с.27,29-31).

Товариство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства, зокрема: Закону України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вся процедура по укладенню Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відбувається відповідно до вищезазначених актів та проходить в онлайн-режимі.

26 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір позики № 3733807 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 15 000,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.5-8).
Згідно з п.п.1.2,1.3 вказаного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 15 000,00 грн на строк 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та нак умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору.
Згідно з п. 1.5.1 договору занижена процентна ставка становить 1,33% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснити повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.
Відповідно до п. 1.5 договору стандартна процента ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація Споживача, відповідно до п.п. 4.2, 4.3 Договору.
Відповідно до п.п. 1.7.2, 1.8.2 договору загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 485,45% річних (у процентному виразі) або 20 985,00 грн (у грошовому виразі).
Відповідно до п.п. 1.7.1, 1.8.1 договору загальна вартість позики за стандартною ставкою складає 693,50% річних (у процентному виразі) або 23 550,00 грн (у грошовому виразі).
Пунктом 3.2 договору визначено, що сторони домовилися, що повернення позики та сплаті процентів здійснюватиметься згідно з Графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору.
Сторонами погоджено Графік платежів, відповідно до якого: дата повернення позики та сплата процентів – 28 березня 2021 року, сума позики 15 000,00 грн, сума нарахованих процентів 5 985,00 грн, разом до сплати 20 985,00 грн (а.с.8 на звороті).
Також ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, який додано до позовної заяви позивачем (а.с.9-10). 
Отже, згідно Кредитного договору, сторони погодили істотні умови Договору, а саме строк договору 30 днів – термін повернення кредиту до 28 березня 2021 року, знижену процентну ставку Кредиту 1,33 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (485,45% річних) у межах строку надання Позики та стандартну процентну ставку 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50% річних). Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за заниженою ставкою 5 985,00 грн, за стандартною ставкою 8 550,00 грн. 
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 23433807 від 26 лютого 2021 року станом на 30 листопада 2021 року становить: 49 200,00 грн, а саме: 15 000,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 34 200,00 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.16-22).
Підпунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.
30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна, як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором було укладено договір факторингу №30112021, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором (а.с.11-12).
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 183 від 27 грудня 2007 року, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. Позивач має Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23 березня 2017 року про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку паперів) (а.с.24-25).
Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

В п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Отже, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до укладеного Договору факторингу № 1 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до Договору факторингу №30112021 від 30 листопада 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 49 200,00 грн (а.с.14).
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір про наданя споживчого кредиту № 3733807 від 20 лютого 2021 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату її видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики.
У нижньому рядку Договору позики наявний рядок «юридичні адреси та реквізити сторін», який містить надрукований запис позичальника ОСОБА_1 «електронний підпис одноразовим ідентифікатором М449371», а також зазначено номер телефону та електронну адресу.

Проте, що вказаний у Договору позики номер телефону не належить відповідачу матеріали справи доказів не містять.

При цому відповідачем не заперечуються вказані в Договорі інші відомості відносно відповідача (номер та серія паспорту, ідентифікаційний код, адреса проживання та електронна адреса).

Кредитним договором передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Для отримання кредиту позичальник реєструється на сайті кредитодавця і заповнює на сайті заяву документ, який містить інформацію щодо наміру фізичної особи отримати кредит. При реєстрації на сайті кредитодавця позичальник зобов`язаний вказати повні точні та достовірні відомості, включаючи персональні дані. 

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайті товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 не був би укладений. 

Для підписання Кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором М449371 відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір. 

Отже, підписавши вищезазначений договір електронним ідентифікатором М449371 26 лютого 2021 року о 13-43 год. добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розміру, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. 

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» Договору про надання споживчого кредиту № 3733807 від 20 лютого 2021 року в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними, ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, в сумі 15000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку зазначену в п. 2.1 Кредитного договору № НОМЕР_1 , проте відповідач, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернула.
Підпунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.
30 листопада 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 30112021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило Фактору право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 3733807 про надання споживчого кредиту від 26 лютого 2021 року (а.с.11-13).
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 183 від 27 грудня 2007 року, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. Позивач має Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23 березня 2017 року про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку паперів) (а.с.24-25).
Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

В п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Отже, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до укладеного Договору факторингу № 1 перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до Договору факторингу №30112021 від 30 листопада 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 49 200,00 грн (а.с.14).
Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило ОСОБА_1 шляхом направлення на зазначену нею при укладені кредитного договору адресу ( АДРЕСА_1 ) Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 3733807 від 26 лютого 2021 року (а.с.15). 
Станом на 26 серпня 2021 заборгованість за Кредитним договором ОСОБА_1 складала 49200 грн, право вимоги якої належить ТОВ «ФК «ЄАПБ».
За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правов наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Відповідно до частини пешої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з п. 1.4 кредитного договору від 26 лютого 2021 року його укладено строком на 30 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Датою повернення кредиту та нарахованих процентів є 28 березня 2021 року, що зазначено в графіку платежів до зазначеного договору ( а.с. 8 зворот), отже, останнім днем повернення кредиту є 28 березня 2021 року.
Відповідно до п. 1.4 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.
Відповідно до п. 4.1 договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначених в п. 1.4 договору, якщо між споживачем буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 ( пп. 4.2.1-4.2.4) договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 ( пп.4.3.1-4.3.2) договору.
Відповідно до п. 4.2 порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача (далі пролонгація). Відповідно до п. 4.2.1 споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн ( включно) може ініцювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2 договору.
Відповідно до п. 4.2.2 пролонгація (оферта) споживача щодо продовження строку кредитування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредтом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі « Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню « часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства ( в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариства, що розміщений на веб-сайті розділі «зворотний зв`язок» вибравши категорію звернення « часткове погашення без пролонгації» повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція ( оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.
Відповідно до картки обліку Договору вбачається, що ОСОБА_1 28 березня 2021 року, тобто в строк дії кредитного договору здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5985 грн. В зв`язку з цим відповідно до п. п. 1.4, 4.1, 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку повернення тіла кредиту ще на 30 днів до 28 квітня 2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день 
27 квітня 2021 року ОСОБА_1 здійснила оплату в розмірі нарахованих процентів на суму 2835 грн, 28 квітня 2021 року на суму 6000 грн. В зв`язку з цим відповідно до п. п. 1.4, 4.1, 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку повернення тіла кредиту ще на 30 днів до 28 травня 2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.
Після 28 травня 2021 року відповідачкою більше кредитні кошти не поверталися (а.с.16-22). 
Отже, в даному випадку датою повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків є 28 травня 2021 року.
Відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту ( нового строку) кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк крдиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 договору.Тобто в даному випадку кожен день автопролангації є новою датою повернення кредиту.
28 травня 2021 року ОСОБА_1 свої зобов`язання перед Кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконала, угоди щодо пролонгації строку дії договору не укладала, в зв`язку з чим Кредитор керуючись п. 4.3, 4.3.1 Кредитного договору здійснив автопролонгацію дії договору на 90 календарних днів, тобто до 28 серпня 2021 року.
Відповідно до картки обліку Договору станом за період з 26 лютого 2021 року по 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість з тіла кредиту в розмірі 15000 грн, за процентами 34200 грн (за стандартною ставкою 1,90% на рік, що дорівнює 285 грн на день). Також кредитором враховано сплачені нею платежі на загальну суму 14820 грн. Отже заборгованість становить 15000 грн + 34200 грн - 14820 грн = 49200 грн (16-22).
Відповідно до положень частини першої статті, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до положень частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, одні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх скупності.
Колегія суддів погоджується із вищезазнгаченим розрахуноком заборгованості, наданого позивачем, оскільки він відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та не спростований відповідачкою, що є її процесуальним обов`язком. 
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов правильного висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 49200 грн.
Позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .. 
Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою оримання кредиту (а.с.5 на звороті). 

У разі заперечення таких доводів відповідач не була позбавлена можливості надати виписку по картковому рахунку.

А часткова сплата відповідачкою платежів на виконання договору підтверджує визнання нею умов укладеного договору. Тому апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що апелянту не було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором.
Безпідставними є посилання на те, що ОСОБА_1 не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, що на думку апелянтки, є підтвердженням неузгодження з нею про конкретних запропонованих умов кредитування. Суд також не бере до уваги доводи апелянтки про те, що Кредитор не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Так, усі істотні умови договору кредиту зафіксовані в електронному договорі № 3733807 про надання споживчого кредиту від 26 лютого 2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , який остання підписала одноразовим ідентифікатором «М449371». Це, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір.
Також, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло від ТОВ «Авентус Україна» право грошової вимоги по кредитному договору, ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак остання в порушення умов вказаного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
При вирішенні спору про розмір стягнення, суд першої інстанції також врахував положення  статті 256 ЦК України, за якими позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, судом першої інстанції було враховано, що позивач звернувшись 01 вересня 2022 року до суду з даним позовом (а.с.34), просить стягнути з відповідача заборгованостість за кредитним договором, укладеним 26 лютого 2021 року, що складається з заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом права в межах трирічного строку з дня, коли довідався про порушення його права, а тому строк позовної давності не було пропущено. Водночас, колегія судів зазначає, що до спірних правовідносин про стягнення заборгованості по тілу креиту та відсоткам за користування кредитними коштами неможливо застосувати спеціальний строк позовної, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відтак колегія суддів дослідила всі аргументи, викладені в апеляційній скарзі, однак вони не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність позовних вимог.
При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд повно встановив обставини у справі, дав належну оцінку доказам на їх підтвердження та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 02 червня 2023 року.

Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С. 	Гончар М.С. 	Маловічко С.В.