ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року 
м. Київ

cправа №  876/30/22 

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Ксензова Г.Є.; 
за участю представників: Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - Чапали Ю.О.; Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" - Лісового Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023

у справі № 876/30/22
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" про відшкодування витрат на правничу допомогу за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 21.10.2022 

у третейській справі № 14/13К-22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар"
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення 48 920,40 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" (далі - Третейський суд) від 21.10.2022 у справі №14/13К-22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" (далі -ТОВ "Сонар", позивач) задоволено в повному обсязі; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", відповідач) на користь позивача 43 582,93 грн основного боргу; 1604,67 грн пені за порушення строку оплати, 329, 72 грн 3% річних та 3 403,08 грн інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки від 22.08.2017 № 1145, а також 850,00 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.
У грудні 2022 року ТОВ "Сонар" подало до Центрального апеляційного господарського суду заяву про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22 заяву ТОВ "Сонар" задоволено та видано наказ на примусове виконання вищезазначеного рішення Третейського суду у справі № 14/13К-22; стягнуто з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "Сонар" витрати зі сплати судового збору за подання заяви в розмірі 1 240,50 грн. 
ТОВ "Сонар" подало до Центрального апеляційного господарського суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в господарському суді у розмірі 10 000,00 грн.
ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подав заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. 
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою (додатковою) Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22 заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "Сонар" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що заявлений розмір витрат у сумі 10 000 грн не є співмірним із виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), а їх стягнення у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності і справедливості. Суд визнав за необхідне задовольнити частково клопотання ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про зменшення відшкодування витрат на правничу допомогу і розподілити до стягнення з відповідача суму витрат у розмірі 5 000 грн, поклавши обов`язок несення іншої частини витрат на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн на позивача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі також скаржник) подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі №876/30/22 скасувати та відмовити ТОВ "Сонар" у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не враховано неспівмірність суми фіксованого гонорару (20% від суми позову) зі складністю справи (суд не розглядає справу по суті), ціною позову (статус документу: лише процесуальна заява), обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (один документ), кількістю засідань (заявник не брав участі в засіданнях), тривалістю розгляду справи судом тощо.
Скаржник стверджує про неврахування судом обставин того, що розмір витрат на правничу допомогу документально підтверджений лише на суму 5 000,00 грн, при чому відображена у поданих заявником доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. 
Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи
ТОВ "Сонар" подало відзив, за змістом якого просить апеляційну скаргу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення з викладених у відзиві підстав.
У своїх доводах позивач посилається правову позицію Верховного Суду, згідно з якою метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів стягувача (постанови від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17, від 04.10.2021 у справі №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19).
Також вказує, що його представником (адвокатом) було подано не лише заяву про видачу судового наказу, а й інші процесуальні документи, зокрема заяву про ухвалення додаткового рішення, та прийнято участь у двох судових засіданнях (24.01.2023 та 23.02.2023), що спростовує доводи скаржника про підготовку адвокатом лише однієї процесуальної заяви.
Апеляційне провадження
27.02.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла вищевказана апеляційна скарга ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №876/30/22 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий, Жуков С.В., Білоус В.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.02.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 01.03.2023, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі № 876/30/22, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 15.03.2023 о 11:45 год.
До Верховного Суду від ТОВ "Сонар" та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалами Верховного Суду від 06.03.2023 зазначені заяви задоволено, ухвалено здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. та перебуванням судді Картере В.І. на лікарняному, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий,          Жуков С.В., Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.03.2023 та 14.03.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 876/30/22 до 22.03.2023 о 11:45 год.
22.03.2023 розгляд апеляційної скарги не відбувся, з огляду на перебування судді Пєскова В.Г. на лікарняному з 22.03.2023, відтак ухвалою Верховного Суду від 27.03.2023 призначено розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі № 876/30/22 на 05.04.2023 року о 10:10 год; ухвалено забезпечити участь сторін в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 05.04.2023 взяли участь у режимі відеоконференції представники ТОВ "Сонар" та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", які надали пояснення у справі.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції
За правилами пункту 11 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.
Згідно з частиною другої статті 24 ГПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.
За змістом частини другої статті 25 ГПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 253 зазначеного кодексу. 
Отже, Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні господарські суди розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів.
Відповідно до частин першої, другої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Оцінивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти них, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування Центральним апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з такого.
Предметом судового перегляду є правомірність стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 частини першої статті 1 вказаного Закону).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). 
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката ТОВ "Сонар" подав копії таких документів: Ордеру на надання правничої правової допомоги від 15.12.2022 серії АЕ № 1169032; Договору про надання правничої допомоги № 3 від 14.12.2022 (далі - Договір № 3); рахунку на оплату № 1 від 14.12.2022 на суму 5 000,00 грн; Акта здачі-приймання послуг № 1 від 17.12.2022 до Договору № 3; видаткового касового ордеру від 14.12.2022 про видачу готівкових коштів у сумі 5 000, 00 грн; прибуткового касового ордеру від 14.12.2022 № 101про отримання готівкових коштів у розмірі 5 000, 00 грн; Квитанції до Прибуткового касового ордеру від 14.12.2022 № 101.
Згідно умов Договору № 3 сторони домовились, що:
- згідно цього Договору Клієнт доручає Адвокату здійснювати захист його прав та інтересів, які полягають, серед іншого, у підготовці та поданні до апеляційного господарського суду від імені Клієнта заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 21 жовтня 2022 року у справі № 14/13К-22 (пункт 2.1.4);- 
- вартість наданих послуг, зазначених у п. 2.1.4 цього Договору, становить                            10 000,00 грн. до вартості зазначеної послуги входить аванс у розмірі 5 000, 00 грн за підготовку відповідної заяви з додатками та її подання до суду. У подальшому, Клієнт сплачує Адвокату 5 000,00 грн протягом 5 днів від дня повного або часткового задоволення заяви про видачу наказу про примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 21 жовтня 2022 року у справі № 14/13К-22 (пункт 3.2);
- перелік наданих та отриманих послуг визначається у акті здачі-приймання послуг (пункт 3.4).
Відповідно до Акта здачі-приймання послуг № 1 від 17.12.2022 до Договору №3 заявнику - ТОВ "Сонар" адвокатом Лісовим Д.О. надано правничу допомогу на загальну суму 10 000,00 грн, що полягала у підготовці та поданні до апеляційного господарського суду від імені Клієнта заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22. 
За наведених обставин, Верховний Суд зазначає про документальне підтвердження понесених ТОВ "Сонар" судових витрат на професійну правничу допомогу лише у сумі 5 000,00 грн, при чому обґрунтованими вбачаються доводи відповідача третейського спору (викладені у клопотанні про зменшення розміру таких витрат) про те, що заявником не подано доказів оплати адвокату решти 5   000,00 грн згідно пункту 3.2 Договору № 3 протягом п`яти днів від дня повного або часткового задоволення заяви про видачу наказу.
При цьому, посилання апеляційного господарського суду на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19, є помилковими через нерелевантність обставинам цієї справи, у якій на дату вирішення судом питання розподілу відповідних витрат строк їх оплати за погодженими сторонами умовами Договору уже настав, а доказів заявником подано не було.
Разом з тим, Верховним Судом взято до уваги, що мотивуючи прийняту додаткову ухвалу у цій справі, Центральний апеляційний господарський суд ухвалив розподілити 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши заявлену у розмірі 10 000,00 грн суму цих витрат.
Як зазначено вище, за вимогами процесуального закону обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Натомість заявник апеляційної скарги - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", подавши в порядку частини п`ятої статті 126 ГПК України клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі, не довів наведених ним підстав для їх зменшення, зокрема й того, що вартість наведеної в Акті послуги щодо підготовки та подання до господарського суду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22 саме у розмірі 5 000,00 грн не відповідає критеріям розумності та не є співмірним зі складністю справи. 
Ураховуючи наведене, а також звернення ТОВ "Сонар" із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у строк, визначений законом (частина восьма статті 129 ГПК України), Верховний Суд не вбачає порушення вимог процесуального закону у розподілі Центральним апеляційним господарським судом документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн, оскільки такі витрати суд першої інстанції, керуючись власним розсудом та перевіривши обґрунтованість доводів відповідача про зменшення їх розміру, визнав співмірними з виконаною роботою та такими, що відповідають критеріям розумності, необхідності і справедливості.
При цьому, суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
У зв`язку із викладеним, суд відхиляє доводи апеляційної скарги як безпідставні, з огляду на не спростування скаржником в межах доводів апеляційної скарги висновків, які покладені в основу оскаржуваної додаткової ухвали.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної додаткової ухвали апеляційного господарського суду у цій справі без змін.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у вигляді судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 25, 129, 240, 253, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі № 876/30/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      К.М. Огороднік 
Судді                                                                                                    С.В. Жуков
                                                                                                    В.Г. Пєсков