ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4489/23 Справа № 178/1708/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                 суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 
при секретарі — Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області, про скасування державної реєстрації та повернення майна, - 

в с т а н о в и л а:

       У листопаді 2022 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа - Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області, про скасування державної реєстрації та повернення майна.  
       Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без руху. 
       Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України. 
       В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що він виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху. Наполягав на тому, що ним було сплачено максимально передбачений законом судовий збір. 
       Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
       Так, за положеннями ст.ст.55,124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України - якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
       Як передбачено ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
       У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
       Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.
       З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. В ухвалі зазначено про необхідність надання суду звіту про оцінку нерухомого майна та фруктового саду, та квитанції про сплату судового збору, згідно визначеної оцінки цього майна; внесення змін в текст позовної заяви, вказавши всіх учасників справи та дійсну адресу розташування спірного майна; надання копії вироку, ухвали суду чи постанови органу досудового розслідування, винесених в рамках кримінального провадження, де проводилась почеркознавча експертиза підробного документа - біржової угоди від 21 травня 2021 року. 
       21 грудня 2022 року на виконання ухвали позивачем було надано заяву про усунення недоліків, до якої долучено відповідні додатки, надано відповідні пояснення по суті спору та надано квитанцію про доплату судового збору. 
       Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року позовну заяву  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України. 
       Повертаючи позовну заяву як неподану суд зазначив, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху у повному обсязі не виконані, недоліки позовної заяви у строк встановлений судом не усунені. Зокрема не надано звіт про оцінку спірного нерухомого майна (земельної ділянки).
       Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав. 
       Ціна позову повинна відповідати дійсній ринковій вартості майна на момент подачі позову. Власники або користувачі майна мають можливість безперешкодно зробити оцінку майна.
       Відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", доказом дійсної вартості майна є складений суб`єктом оціночної діяльності звіт про оцінку майна.
       Згідно вказаного Закону України, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
       В позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна на момент звернення до суду. При цьому, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
       Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
       Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №907/9/17, провадження №12-76гс18).
       Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, що подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було сплачено максимальний, визначений законом, судовий збір у загальному розмірі 12 405 грн. та зазначено про відсутність будь якого нерухомого майна на спірній земельній ділянці, окрім фруктового саду (згідно вимог ухвали від 25 листопада 2022 року, в якій було зазначено про необхідність надання суду звіту про оцінку нерухомого майна та фруктового саду). 
       Крім того, згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. 
       Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
       Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.
       Також судом першої інстанції не враховано положення п.7 ч.2 ст.197 ЦПК України, якою передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання. 
       З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу є незаконною.
       Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги та приймає їх до уваги, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги підтверджують, що судом допущено порушення вимог процесуального права.
       За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до ЦПК України.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

       Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до ЦПК України. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                                 Е.Л.Демченко 

               Судді:                                                         Т.Р.Куценко 

                                                                                 М.О.Макаров