ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 квітня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/1195/20
Головуючий у першій інстанції – Кочура О. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/243/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого- судді: Скрипки А.А. 
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В.

сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Приватне акціонерне товариство ”Новгород-Сіверський   
сирзавод”

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Кочури О.О. від 02 листопада 2022 року, місце ухвалення рішення м.Новгород-Сіверський, дата складання повного тексту рішення - 08 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,                                     
                          
                       В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 07.11.2019 року було визнано недійсним запис в трудовій книжці позивача про поновлення його на посаді водія автотранспортного засобу з 04.01.2011 року. На виконання вищевказаного рішення суду, ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” видав наказ №20/К від 03.02.2020 року, згідно якого, 24.02.2020 року відповідачем було внесено запис до трудової книжки позивача, згідно якого ОСОБА_1 поновлено на посаді водія-експедитора ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” з 05.01.2011 року. Таким чином, на думку позивача, ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” визнав свою неправдиву інформацію відносно того, що посада ОСОБА_1 була скорочена рішенням суду від 13.05.2011 року. За наведених обставин, із врахуванням поданої позивачем заяви від 30.10.2020 року (а.с.11-13, том 1), ОСОБА_1 просив: скасувати наказ відповідача №161 від 16.06.2011 року та зобов`язати ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” допустити ОСОБА_1 до робочого місця, на підставі наказу №20/к від 03.02.2020 року; стягнути з ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку; стягнути з ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 718 грн. 81 коп. заробітної плати, які ОСОБА_1 не отримав при звільненні 16.06.2011 року.  
01.11.2022 року ОСОБА_1 подав до суду проведений ним розрахунок заборгованості по заробітній платі (а.с.174-175, том 1), згідно якої, за розрахунком позивача, розмір заборгованості відповідача по заробітній платі, за період з 13.05.2011 року по 02.11.2022 року, становить 238 801 грн. 44 коп.  

Згідно вступної і резолютивної частини рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року, яка була проголошена судом 02.11.2022 року у відкритому судовому засіданні (а.с.178, том 1), у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного  акціонерного  товариства  ”Новгород-Сіверський  сирзавод” про  поновлення  ОСОБА_1   на  посаді  водія-експедитора  ПрАТ ”Новгород-Сіверський     сирзавод”     з    05.01.2011    року    та    стягнення середнього  заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено повністю. 

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року у даній справі, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині скасування наказу №161 від 16.06.2011 року та стягнення з ПрАТ ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ ’’Новгород-Сіверський’’ на користь позивача 718 гривень 81 копійку заробітної плати при звільненні 16.06.2011 року. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ про допуск до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року - відмовлено.  
      
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08.11.2022 року було виправлено описку у вступній та резолютивній частині рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року у цивільній справі №739/1195/20, де невірно зазначено: ”У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про поновлення ОСОБА_1 на посаді водія-експедитора ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” з 05.01.2011 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю”. Судом ухвалено, вважати вірними перший та другий абзац резолютивної частини рішення суду такого змісту: ”Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині скасування наказу №161 від 16.06.2011 року та стягнення з ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ ”Новгород-Сіверський” на користь позивача 718 грн. 81 коп. заробітної плати при звільненні 16.06.2011 року - закрити. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про допуск до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року - відмовити”.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , із врахуванням її уточнень (а.с.227-230, том 1), просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року, та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заявленого ОСОБА_1 позову задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року є незаконним, ухваленим судом із порушенням норм чинного законодавства та Конституції України. Апелянт зазначає про тривалий розгляд справи судом першої інстанції, та про невстановлення при цьому судом першої інстанції фактичних обставин справи. Апелянт стверджує про своє звільнення 16.06.2011 року із невідомих для нього підстав. Доводи апеляційної скарги вказують про порушення відповідачем положень статей: 116,117 КЗПП України. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до мотивів його позовної заяви. Апелянт зазначає, що він неодноразово просив суд першої інстанції витребувати у відповідача відповідні довідки та накази, але судом було неодноразово відмовлено у витребуванні відповідних документів. Апелянт стверджує, що 07.11.2019 року Семенівський районний суд Чернігівської області у своєму рішенні підтвердив, що рішення суду від 12.05.2011 року про поновлення позивача на посаді водія-експедитора не виконано, і таким чином, має місце порушення статті 235 КЗпП України. При цьому ОСОБА_1 вказує, що суд розглядає справу самостійно, не переписуючи при цьому інші рішення, і тому наказ відповідача №161 від 16.06.2011 року необхідно скасувати. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано виправив описку у рішенні від 02.11.2022 року, оскільки це не відповідає позовним вимогам ОСОБА_1 . Апелянт стверджує про незаконність довідки відповідача №675 від 28.11.2012 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що розгляд справи проводився судом першої інстанції без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, що є порушенням вимог ЦПК України. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд зарахувати йому страховий стаж з 2011 року по день виконання рішення суду.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року. 

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” - Єгорова Л.В. просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 29.04.2010 року позивача було прийнято на роботу у ЗАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” на посаду водія-експедитора (а.с.126, том 1). 05.10.2010 року ЗАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” було перейменовано у ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод”. 
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12.05.2011 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді водія-експедитора ПрАТ ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ з 05.01.2011 року; стягнуто з відповідача на користь позивача 5 689 грн. 76 коп. в рахунок виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.01.2011 року по 12.05.2011 року, а також 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.119-120, том 1).
Згідно  витягу із трудової книжки позивача (а.с.126, зворот, том 1), ОСОБА_1 було поновлено на посаді водія-експедитора з 05.01.2011 року (№ запису 28 від 24.02.2020 року).                
Наказом ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” №161 від 16.06.2011 року (а.с.15, том 1), позивача було звільнено із займаної посади водія автотранспортного засобу на підставі п.3 статті 40 КЗпП України (за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією).  
Як вбачається із матеріалів справи (а.с.40-42, том 1), ОСОБА_1 неодноразово звертався до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області із позовами до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” з підстав порушення відповідачем вимог трудового законодавства. Зокрема, 23.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 58 149 грн. 99 коп., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення на користь держави соціальних виплат з травня 2011 року (справа №739/1716/19). 23.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення на користь держави соціальних виплат з червня 2011 року (справа №739/1717/19). Також 23.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” про визнання наказу №88 недійсним та скасування наказу №161 від 16.06.2011 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення на користь держави соціальних виплат (справа №739/1718/19). 25.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ”Новгород-Сіверський сирзавод” про зобов`язання в.о. генерального директора ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” Міняйло Н.М. надати письмову відповідь в залі судового засідання (справа №739/1726/19). Крім того, 15.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” про скасування наказу №161 від 16.06.2011 року, поновлення на роботі на посаді водія-експедитора з 13.05.2011 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та про стягнення на користь держави соціальних виплат (справа №739/1899/19). Ухвалами суду від 28.10.2019 року та від 14.11.2020 року вказані позовні заяви ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження, об`єднаному провадженню присвоєно №739/1716/19. Ухвалою суду від 16.03.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині стягнення на користь держави соціальних виплат, про визнання наказу №88 недійсним, про зобов`язання в.о. генерального директора ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” Міняйло Н.М. надати письмову відповідь в залі судового засідання, про скасування наказу №161 від 16.06.2011 року (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1899/19), та позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку (містяться у позовних заявах, зареєстрованих за №739/1718/19 та за №739/1899/19) - залишено без розгляду. При цьому, продовжено розгляд справи за позовами ОСОБА_1 до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині позовних вимог про: скасування наказу №161 від 16.06.2011 року (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1718/19); поновлення на роботі на посаді водія-експедитора з 13.05.2011 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1716/19); стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2011 року по день фактичного розрахунку; про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 58 149 грн. 99 коп.; стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп.
Вищевказані обставини встановлено ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року у справі № 739/1716/19 (а.с.40-42, том 1), якою було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2011 року по день фактичного розрахунку та про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 58 149 грн. 99 коп. При цьому, Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області було продовжено розгляд справи за позовами ОСОБА_1 до ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині позовних вимог про: скасування наказу №161 від 16.06.2011 року (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1718/19); поновлення на роботі на посаді водія-експедитора з 13.05.2011 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1716/19); стягнення    невиплаченої    заробітної    плати   при   звільненні   у   розмірі 718 грн. 56 коп.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.10.2020 року (а.с. 163-165, том 1), вказану ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року у справі № 739/1716/19 - залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 09.04.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 02.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.16-17, том 2).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року, ухваленого у об`єднаній цивільній справі №739/1716/19 за результатами розгляду вищевказаного позову ОСОБА_1 (а.с.35-39, том 1), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні. Як вбачається із даного рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 із наступних підстав: з приводу вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку, суд врахував положення частини другої статті 235 КЗпП України, та, оскільки вимоги позивача про поновлення його з 13.05.2011 року на посаді водія-експедитора задоволенню не підлягають, то підстави для стягнення у зв`язку з цим середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відсутні. З приводу вимог позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. за період роботи з 13.05.2011 року по 16.06.2011 року, судом було враховано, що після поновлення ОСОБА_1 на посаді з 13.05.2011 року, ОСОБА_1 у період з 17.05.2011 року по 06.06.2011 року перебував у щорічній оплачуваній відпустці та відпустці без збереження заробітної плати, після чого допустив простій в роботі, яка відповідачем у зв`язку з цим не була оплачена. При цьому, суд встановив, що вказані обставини та правомірність нездійснення нарахування і виплати позивачу заробітної плати за відповідний період вже були предметом судового розгляду, і з даного приводу ухвалено судове рішення Семенівським районним судом Чернігівської області від 05.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08.12.2011 року, і будь-яких інших доказів на обґрунтування даної позовної вимоги суду ОСОБА_1 не було надано. За даних обставин, вказану позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. суд вважав безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню. З приводу вимог ОСОБА_1 про скасування наказу №161 від 16.06.2011 року, судом було враховано, що вказаним наказом генерального директора ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод”, позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади водія автотранспортного засобу на підставі п.3 ч.1 статті 40 КЗпП України. При цьому, судом було встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про його поновлення на посаді у ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” з 17.06.2011 року, проте, рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 05.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08.12.2011 року, у задоволенні вимог вказаного позову ОСОБА_1 - було відмовлено, при цьому, встановлено законність звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ч.1 статті 40 КЗпП України. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування наказу №161 від 16.06.2011 року та необхідність відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги ОСОБА_1 .
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26.10.2020 року (а.с. 167-171, том 1), вказане рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року у справі №739/1716/19 було залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.08.2020 року та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26.10.2020 року, визнано неподаною, і повернуто заявнику (а.с.14-15, том 2). 

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 07.11.2019 року у справі №739/128/19, позов ОСОБА_1 до ПрАТ ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ про скасування записів у трудовій книжці - задоволено частково. Судом зобов`язано ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” внести у відповідності до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (із змінами і доповненнями), виправлення у трудовій книжці ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у записи за порядковими номерами 24 та 25 у частині точного зазначення чисел, підстав внесення запису (документа, його дати та номера), тотожного найменування посади працівника, з урахуванням даних резолютивної частини рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12.05.2011 року у справі № 22ц-1210/2011. У решті позову - судом відмовлено (а.с.3-4, том 1).
На виконання вищевказаного рішення Семенівського районного суду Чернігівської області у справі №739/128/19, 03.02.2020 року відповідачем ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” було видано наказ №20/К про внесення відповдних виправлень у трудову книжку ОСОБА_1 20.02.2020 року позивач ОСОБА_1 ознайомився з даним наказом та поставив підпис у графі ”З наказом ознайомлений та згодний” (а.с.5, том 1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , із врахуванням її уточнень (а.с.227-230, том 1), просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року, та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заявленого ОСОБА_1 позову задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року є незаконним, ухваленим судом із порушенням норм чинного законодавства та Конституції України. Апелянт зазначає про тривалий розгляд справи судом першої інстанції, та про невстановлення при цьому судом першої інстанції фактичних обставин справи. Апелянт стверджує про своє звільнення 16.06.2011 року із невідомих для нього підстав. Доводи апеляційної скарги вказують про порушення відповідачем положень статей: 116,117 КЗПП України. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до мотивів його позовної заяви. Апелянт зазначає, що він неодноразово просив суд першої інстанції витребувати у відповідача відповідні довідки та накази, але судом було неодноразово відмовлено у витребуванні відповідних документів. Апелянт стверджує, що 07.11.2019 року Семенівський районний суд Чернігівської області у своєму рішенні підтвердив, що рішення суду від 12.05.2011 року про поновлення позивача на посаді водія-експедитора не виконано, і таким чином, має місце порушення статті 235 КЗпП України. При цьому ОСОБА_1 вказує, що суд розглядає справу самостійно, не переписуючи при цьому інші рішення, і тому наказ відповідача №161 від 16.06.2011 року необхідно скасувати. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано виправив описку у рішенні від 02.11.2022 року, оскільки це не відповідає позовним вимогам ОСОБА_1 . Апелянт стверджує про незаконність довідки відповідача №675 від 28.11.2012 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що розгляд справи проводився судом першої інстанції без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, що є порушенням вимог ЦПК України. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд зарахувати йому страховий стаж з 2011 року по день виконання рішення суду.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
Згідно вступної і резолютивної частини рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року, яка була проголошена судом 02.11.2022 року у відкритому судовому засіданні (а.с.178, том 1), у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про поновлення ОСОБА_1 на посаді водія-експедитора ПрАТ ”Новгород-Сіверський    сирзавод”    з    05.01.2011    року     та     стягнення середнього  заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено повністю. 
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року у даній справі, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині скасування наказу №161 від 16.06.2011 року та стягнення з ПрАТ ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ ’’Новгород-Сіверський’’ на користь позивача 718 гривень 81 копійку заробітної плати при звільненні 16.06.2011 року. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ про допуск до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року - відмовлено.     
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08.11.2022 року було виправлено описку у вступній та резолютивній частині рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року у цивільній справі №739/1195/20, де невірно зазначено: ”У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про поновлення ОСОБА_1 на посаді водія-експедитора ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” з 05.01.2011 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю”. Судом ухвалено, вважати вірними перший та другий абзац резолютивної частини рішення суду такого змісту: ”Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині скасування наказу №161 від 16.06.2011 року та стягнення з ПрАТ ”Новгород-Сіверський сирзавод” середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ ”Новгород-Сіверський” на користь позивача 718 грн. 81 коп. заробітної плати при звільненні 16.06.2011 року - закрити. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про допуск до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року - відмовити”.

Відповідно до приписів ч.1 статті 269 ЦПК України, яка регламентує виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. 

При цьому, необхідно зазначити, що описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких, зокрема, належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Для того, щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: 1) вона повинна бути технічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); 2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; 3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Відповідно до ч.1 статті 265 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Згідно положень ч.1, ч.3, ч.ч.5-8 статті 268 ЦПК України, рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи. Після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно протоколу судового засідання від 02.11.2022 року (а.с.176-177, том 1), 02.11.2022 року у відкритому судовому засіданні за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 судом першої інстанції було продовжено розгляд даної цивільної справи №739/1195/20. 

Відповідно до вступної і резолютивної частини рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року, яка була проголошена судом 02.11.2022 року у відкритому судовому засіданні (а.с.178, том 1), у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про поновлення ОСОБА_1 на посаді водія-експедитора ПрАТ ”Новгород-Сіверський    сирзавод”    з    05.01.2011    року     та     стягнення середнього  заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено повністю. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що принцип гласності судового процесу, як один з основних принципів цивільного судочинства, передбачає, що суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом. Судове рішення (повне або скорочене), ухвалене у відкритому судовому засіданні, оголошується прилюдно у порядку, визначеному цим Кодексом. Якщо судове рішення оголошується прилюдно, учасники справи, інші особи, присутні у залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відеозапис, транслювання проголошення рішення по радіо і телебаченню, в мережі Інтернет (частини 14-16,18 статті 7 ЦПК України).

Отже, офіційний запис судового засідання та прилюдне оголошення ухваленого в судовому засіданні судового рішення, є гарантією його незмінюваності, при цьому, текстуальна частина судового рішення, має відповідати фактично прийнятому рішенню, що офіційно зафіксовано звукозаписом  судового засідання.

У даній справі апеляційним судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.178, 178,зворот, 179-181, том 1) що резолютивна частина повного рішення суду першої інстанції від 02.11.2022 року (а.с.179-181, том 1), повністю відрізняється від проголошеної судом першої інстанції 02.11.2022 року вступної і резолютивної частини рішення Новогород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року.  
При цьому, ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08.11.2022 року було виправлено  описку у вступній та резолютивній частині рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року у цивільній справі №739/1195/20 (а.с.182, том 1). Проте, вказане не відповідає ознакам ”описки”, у розумінні приписів статті 269 ЦПК України, оскільки зміна суті ухваленого судом рішення не може вважатись опискою.

Відповідно до приписів ч.4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень п.4 ч.1 статті 376 ЦПК України, порушення судом норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення повністю, та ухвалення нового рішення у відповідній частині. 

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, оскільки в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості виправлення описки судом першої інстанції. При цьому, рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.11.2022 року, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати.

Розглядаючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову у даній цивільній справі, апеляційний суд дійшов наступних висновків.       

Відповідно до приписів п.3 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.               
                 
Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно статті 129-1 Конституції України та статі 18 ЦПК України, є обов`язковим для усіх органів та осіб. 

Закриття провадження у справі згідно статті 255 ЦПК України - це одна із форм закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судом рішення, у зв`язку із виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи. 

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ’’Новгород-Сіверський сирзавод’’ в частині про: - скасування наказу Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” №161 від 16 червня 2011 року, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 718 грн. 81 коп. заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року, вже були предметом судових розглядів. При цьому, є такі, що набрали законної сили вищезазначені у тексті даної постанови апеляційного суду, судові рішення (а.с.35-39, 40-42, 53-55, 56-57, 163-165, том 1; а.с.14-15, 16-17, том 2), ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині позовних вимог про: - скасування наказу Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” №161 від 16 червня 2011 року, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 718 грн. 81 коп. заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року - підлягає закриттю.  

Розглядаючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині щодо допуску ОСОБА_1 до робочого місця, згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року, апеляційний суд дійшов наступного висновку.  
По справі встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.15, том 1), що наказом відповідача про припинення трудового договору №161 від 16.06.2011 року, ОСОБА_1 було звільнено 16.06.2011 року з посади водія автотранспортного засобу, на підставі п.3 статті 40 КЗпП України. Правомірність даного наказу відповідача була предметом судових розглядів, і вищевказаними у даній постанові апеляційного суду судовими рішеннями не було встановлено неправомірності наказу відповідача про припинення трудового договору №161 від 16.06.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було звільнено 16.06.2011 року з посади водія автотранспортного засобу, на підставі п.3 статті 40 КЗпП України. Розглядаючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про допуск до робочого місця, згідно наказу №20/к від 03 лютого 2020 року (а.с.115, том 1), необхідно зазначити, що даний наказ відповідача не може бути підставою для допуску ОСОБА_1 до робочого місця. Оскільки вказаним наказом відповідача приписано внести виправлення у трудову книжку ОСОБА_1 , у записи за порядковими номерами 24,25, у частині точного зазначення чисел, підстав внесення запису (документа, його дати та номера), тотожного найменування посади працівника, з урахуванням даних резолютивної частини рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12.05.2011 року у справі №22ц-1210/2011. І як вбачається з матеріалів справи, вказані виправлення було внесено відповідачем до трудової книжки позивача (а.с.126-127, том 1), але при цьому, позивач є звільненим з роботи наказом відповідача про припинення трудового договору №161 від 16.06.2011 року, згідно якого ОСОБА_1 було звільнено 16.06.2011 року з посади водія автотранспортного засобу, на підставі п.3 статті 40 КЗпП України.            
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про допуск до робочого місця, згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року. 

Приймаючи до уваги зазначене вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо обґрунтованості вимог заявленого ним позову не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини.     

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судові розгляди даної цивільної справи у суді першої інстанції відбувались без фіксування за допомогою технічних засобів, є такими, що спростовуються матеріалами справи, та дослідженими апеляційним судом технічними записами судових засідань суду першої інстанції: від 25.01.2022 року (а.с.138, том 1), від 04.08.2022 року (а.с.147-148, том 1), від 02.11.2022 року (а.с.176-177, том 1), які здійснені на комплексі ”Акорд” та зберігаються на носіях - компакт-дисках із серійними номерами носіїв: №1162, №1164, №1166, які розміщені на обкладинці першого тому даної цивільної справи, та є невід`ємною її частиною.  

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2022 року, скасувати. Апеляційний суд  вважає  за  необхідне  провадження  у  справі  за  позовом  ОСОБА_1   до  Приватного  акціонерного  товариства ”Новгород-Сіверський    сирзавод”    в    частині    позовних    вимог    про: -скасування наказу Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський   сирзавод”    №161    від    16    червня    2011   року, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 718 грн. 81 коп. заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року - закрити. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про допуск до робочого місця, згідно наказу №20/к від 03 лютого 2020 року, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити.  

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
  
Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2022 року, скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” в частині позовних вимог про: - скасування наказу Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” №161 від 16 червня 2011 року, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку, - стягнення з Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” на користь ОСОБА_1 718 грн. 81 коп. заробітної плати при звільненні 16 червня 2011 року.  

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ”Новгород-Сіверський сирзавод” про допуск до робочого місця, згідно наказу №20/к від 03 лютого 2020 року. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                            Судді: