ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  925/352/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М., 

за участю представників:
позивача - Іванової О. І. (адвоката, в режимі відеоконференції), 
відповідача-1 - Кучменка С. В. (адвоката, в режимі відеоконференції),
відповідача-2 - не з`явилися,  
третьої особи - не з`явилися,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фермерського господарства "Сівагро"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 (колегія суддів: Шаптала Є. Ю. - головуючий, Яковлєв М. Л., Чорногуз М. Г.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро"

до: 1) Фермерського господарства "Сівагро", 2) Комишанської сільської ради,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів -  ОСОБА_1 ,

про визнання незаконним та скасування рішення, припинення права оренди,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог 

1.1. У квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро" (далі - ТОВ "Компанія "Суми-Агро") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фермерського господарства "Сівагро" (далі - ФГ "Сівагро"), Комишанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, прийнятого державним реєстратором Комишанської сільської ради, про реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 2,1393 га з кадастровим номером 5921281700:12:009:0072, на підставі договору оренди землі, укладеного між орендарем - ФГ "Сівагро" та орендодавцем - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ); припинення за ФГ "Сівагро" права оренди земельної ділянки площею 2,1393 га з кадастровим номером 5921281700:12:009:0072, що розташована на території Добрянської сільської ради.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на час прийняття оспорюваного рішення через неналежне виконання державним реєстратором обов`язків під час розгляду заяви ФГ "Сівагро" про державну реєстрацію права користування та реєстрацію такого права факт існування реєстрації права ТОВ "Компанія "Суми-Агро" користування спірною земельною ділянкою залишився поза увагою, і це призвело до подвійної державної реєстрації. Позивач наголошував на тому, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів ТОВ "Компанія "Суми-Агро", за яким право оренди зареєстроване первинно та не припинялося.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 матеріали справи №   925/352/22 передано за підсудністю до Господарського суду Сумської області.

2.2. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.09.2022 (суддя Вдовенко   Д. В.) закрито провадження у справі № 925/352/22 за позовом ТОВ "Компанія "Суми-Агро" до ФГ "Сівагро", Комишанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, припинення права оренди.

2.3. Закриваючи провадження у справі, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки позивач оспорює рішення державного реєстратора, прийняте внаслідок укладення договору оренди власником земельної ділянки ( ОСОБА_1 ) та ФГ "Сівагро", то предмет спору, як і результат його вирішення, безпосередньо стосується прав і обов`язків не тільки ФГ "Сівагро", а й фізичної особи - власника земельної ділянки. Господарський суд першої інстанції установив, що фізична особа - власник земельної ділянки не має статусу підприємця, а тому констатував, що справа у цьому спорі не належить до юрисдикції господарських судів відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України і повинна бути розглянута за правилами цивільного судочинства. Зважаючи на характер правовідносин у цій справі та їх суб`єктний склад, такий спір, за висновком суду, не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а тому господарський суд першої інстанції з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрив провадження у справі. 

2.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 скасовано ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2022, а справу № 925/352/22 направлено для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.

2.5. Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу господарського суду першої інстанції та направляючи цю справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зазначив, що визначення суб`єктного складу сторін та осіб, які, на думку позивача, порушують його права та інтереси, є правом позивача, а суд за власною ініціативою не здійснює залучення співвідповідача у справі, і такого клопотання позивачем подано не було. З огляду на викладене апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що цей спір належить до господарської юрисдикції та мав бути розглянутий судом першої інстанції з урахуванням учасників справи, які визначені позивачем у позовній заяві. 

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї  

3.1. Не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі № 925/352/22, до Верховного Суду звернулося ФГ   "Сівагро" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову апеляційного господарського суду, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2022 у справі № 925/352/22 залишити в силі.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ФГ "Сівагро" зазначає, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 

3.3. Скаржник зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Скаржник наголошує на тому, що позивач оспорює рішення державного реєстратора, прийняте у зв`язку з укладенням договору оренди спірної земельної ділянки між третьою особою та відповідачем-1, тому предмет спору, як і результат його вирішення, безпосередньо стосується прав і обов`язків не тільки відповідача, а й фізичної особи - власника земельної ділянки. На думку скаржника, належними учасниками справи у цьому спорі є позивач і власник земельної ділянки, який є стороною (орендодавцем, власником) договорів, укладених із позивачем і відповідачем.

3.4. При цьому скаржник вважає, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, не врахував висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 920/40/19, від 27.11.2019 у справі № 657/33/19, постановах Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 922/808/19, від 17.02.2021 у справі № 902/416/20.  

3.5. 18.04.2023 до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ "Компанія "Суми-Агро" на касаційну скаргу ФГ "Сівагро", який направлено 18.04.2023 на офіційну електронну адресу Верховного Суду. Оскільки відзив поданий з порушенням строку (на 4 дні), встановленого Верховним Судом, ТОВ "Компанія "Суми-Агро" просить поновити строк на подання відзиву на касаційну скаргу. Клопотання про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу обґрунтовано частковим відключенням електроенергії в окремих районах міста Полтави, а також відсутністю можливості здійснити поштове відправлення 12.04.2023 та 13.04.2023 з огляду на повітряні тривоги, під час яких відділення Акціонерного товариства "Укрпошта" не працювало.   

3.6. Верховний Суд, розглянувши зазначене клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку для подання відзиву на касаційну скаргу, оскільки доводи, викладені у зазначеному клопотанні, є обґрунтованими. Отже, доводи, які викладені у відзиві ТОВ "Компанія "Суми-Агро" на касаційну скаргу ФГ "Сівагро"", враховуються Верховним Судом під час розгляду цієї справи. 

3.7. ТОВ "Компанія "Суми-Агро" у відзиві зазначає, що позивач має право самостійно визначати відповідачів, які порушили його права та законні інтереси. Позивач вважає, що він визначив відповідача згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 02.10.2019 у справі №   814/2030/17. Крім того, ТОВ "Компанія "Суми-Агро" наголошує на тому, що власник земельної ділянки не є відповідачем у цій справі, оскільки жодних вимог до нього позивач не заявляє. На думку позивача, його права порушені саме реєстрацією права оренди за відповідачем-1. 

4. Розгляд касаційної скарги та обставини справи, встановлені судами

4.1. З метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, забезпечення єдності та сталості судової практики, зважаючи на значну кількість справ, що виникли у подібних правовідносинах та перебувають у провадженні Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду цієї справи у розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

4.2. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 04.03.2008 року між ТОВ "Компанія "Суми-Агро" та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) було укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю), за умовами якого ТОВ "Компанія "Суми-Агро" в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передається земельна ділянка, розташована на території Добрянської сільської ради загальною площею 2,139 га, що належить ОСОБА_2 відповідно до Державного акта №   029612.

4.3. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації договору за актом приймання-передачі (пункт 18 договору оренди).

4.4. Орендна плата сплачується орендарем у розмірі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (натуроплатою - 70% та послугами - 30%) у строк до 01.01 наступного року (пункти 7, 10 договору оренди).

4.5. Договір укладено на 25 років з дня набрання ним чинності. Договір набуває чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації (пункти 6, 42 договору оренди).

4.6. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що договір оренди земельної ділянки (земельного паю) зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗ", про що у Державному реєстрі земель 03.06.2009 зроблено запис № 040962800310.

4.7. Господарські суди зазначили, що 20.03.2017 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 12.01.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,1393 га з кадастровим номером 5921281700:12:009:0072 за ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), який є спадкоємцем ОСОБА_2 . 

4.8. 13.03.2019 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,1393 га з кадастровим номером 5921281700:12:009:0072 за ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.03.2019).

4.9. 18.03.2019 між ОСОБА_1 та ФГ "Сівагро" укладено договір оренди землі, за умовами якого ФГ "Сівагро" в строкове платне користування передано земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5921281700:12:009:0072 загальною площею 2,1393 га, яка знаходиться на території Добрянської сільської ради і належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2019. Договір укладено строком на 25 років.

4.10. Господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права 08.04.2019 зареєстровано право оренди ФГ "Сівагро" на спірну земельну ділянку. Підстава державної реєстрації - договір оренди землі від 18.03.2019; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46410569 від 11.04.2019, ОСОБА_4 , Комишанська сільська рада Охтирського району Сумської області; номер запису про інше речове право: 31122567.

4.11. Зазначене право оренди припинено 24.03.2021 на підставі додаткової угоди від 21.12.2020. 26.03.2021 внесено відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення: 57325260.

4.12. 24.03.2021 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди ФГ "Сівагро" на спірну земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 22.12.2020; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 57325296 від 26.03.2021; номер запису про інше речове право: 41204457; державний реєстратор Максакова Алла Миколаївна, Комишанська сільська рада Охтирського району Сумської області.

4.13. З урахуванням наведених обставин позивач, вважаючи себе чинним орендарем спірної земельної ділянки на підставі договору оренди, строк дії якого не закінчився, звернувся до суду із цим позовом про визнання незаконним та скасування рішення, прийнятого державним реєстратором, про реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ФГ "Сівагро" та про припинення за ФГ "Сівагро" права оренди земельної ділянки.

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга повинна бути задоволена з огляду на таке. 

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги ТОВ "Компанія "Суми-Агро" до ФГ "Сівагро", Комишанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, прийнятого державним реєстратором, про реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ФГ "Сівагро" та припинення за ФГ "Сівагро" права оренди земельної ділянки.

5.4. Підставою позовних вимог є те, що, на думку позивача, на час прийняття оспорюваного рішення через неналежне виконання державним реєстратором обов`язків під час розгляду заяви ФГ "Сівагро" про державну реєстрацію права користування та реєстрацію такого права факт існування реєстрації права ТОВ "Компанія "Суми-Агро" користування спірною земельною ділянкою залишився поза увагою, і це призвело до подвійної державної реєстрації.

5.5. Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

5.6. За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

5.7. Згідно зі статтями 5, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

5.8. Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення від 29.04.1988 у справі "Белілос проти Швейцарії"); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії").

5.9. Через визначення юрисдикційності спору забезпечується дотримання принципу правової визначеності, за яким слід не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами різних юрисдикцій. Тому потрібно визначати юрисдикційність відповідного спору так, щоб унеможливити повторне звернення особи до суду іншої юрисдикції після відповідного коригування позовних вимог та формування іншого складу учасників справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

5.10. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

5.11. Дійсно, позивач, звертаючись до суду, самостійно формує склад сторін справи, вказуючи відповідачів у справі, визначає предмет та підстави позову. Однак правила розгляду юридичного конфлікту в суді слід встановлювати, виходячи з дійсного змісту спірних матеріальних правовідносин та складу сторін таких правовідносин, не обмежуючись сформованим позивачем складом сторін справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі №   920/155/22.

5.12. Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

5.13. Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за частиною 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункт 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 15).

5.14. Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі  №   904/1083/18 та постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

5.15. Водночас за змістом частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

5.16. Отже, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на землю, реєстрації або обліку прав на землю, сторонами яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються в порядку господарського судочинства, а інші - за правилами цивільного судочинства. Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи, що виникають із земельних правовідносин, за винятком тих, розгляд яких передбачено в порядку іншого судочинства. 

5.17. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

5.18. Разом з тим критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

5.19. Визначаючи юрисдикційність спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.

5.20. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що позовні вимоги, спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права оренди земельної ділянки, яке підлягає державній реєстрації, є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Отже, такий спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

5.21. У поданому до суду в порядку господарського судочинства позові ТОВ   "Компанія "Суми-Агро" просило припинити право оренди та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ФГ "Сівагро" стосовно земельної ділянки, власником якої є фізична особа. 

5.22. За доводами позивача, ним визначено юрисдикцію справи відповідно до суб`єктного складу спору, який є спором з особою, право оренди земельної ділянки якої зареєстровано, і до якої звернені позовні вимоги. Однак таке твердження є помилковим та спростовується підставами поданого позову. 

5.23. Як свідчать предмет і підстави цього позову, ТОВ "Компанія "Суми-Агро" набуло в оренду у власника - фізичної особи земельну ділянку. Під час дії цього договору оренди, право оренди на цю земельну ділянку було зареєстровано за ФГ "Сівагро" на підставі укладеного між ним і фізичною особою - власником земельної ділянки договору оренди.

5.24. Отже, юридичний спір виник у орендних правовідносинах, стороною яких є, зокрема, фізична особа - орендодавець, яка реалізувала своє право на земельну ділянку, розпорядившись нею.

5.25. Верховний Суд зазначає, що цей спір стосується захисту цивільного права, зокрема, випливає із договірних відносин, є приватноправовим, і за суб`єктним складом учасників спірних матеріальних правовідносин має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

5.26. Такий спір має розглядатися як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

5.27. Однак відсутність позовних вимог до фізичної особи - власника й орендодавця спірної земельної ділянки не змінює суб`єктний склад правовідносин щодо користування земельною ділянкою, з приводу яких виник спір. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

5.28. Інший підхід до визначення юрисдикції призводить до можливості ініціювати у межах єдиних спірних правовідносин справи, що будуть розглядатися судами різних юрисдикцій залежно від сформованих позивачем вимог та складу відповідачів.

5.29. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.05.2018 у справі №   911/4144/16, від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 зазначила, що справи у спорах, які виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Крім того, у справі № 911/4144/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що доводи суду апеляційної інстанції про те, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, оскільки спірна земельна ділянка не була виділена в натурі на місцевості та знаходиться у володінні та користуванні товариства, не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, оскільки предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої фізичної особи. 

5.30. Колегія суддів зазначає, що відповідне правозастосування має сталий характер. Так, у постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання про належний спосіб захисту у спорі про право оренди земельної ділянки, зареєстрованого за іншим орендарем, а також про юрисдикцію спору юридичної особи - орендаря про витребування майна в іншої юридичної особи - орендаря, які виникли з правовідносин на підставі договорів оренди земельної ділянки, укладених з фізичною особою, зазначила таке: "оскільки предметом спору у справі, що переглядається, є земельні ділянки, власником яких є фізична особа як сторона договорів оренди землі (як первісного, укладеного із позивачем, так і двох наступних, укладених із відповідачем), предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків власника земельних ділянок. А оскільки позовні вимоги ТОВ "Олійникова Слобода" до ТОВ "Агрокомплекс "Узин" про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та користування заявлені з приводу земельної ділянки, власником якої є фізична особа, яка укладала договори оренди як з ТОВ "Олійникова Слобода", так і з ТОВ "Агрокомплекс "Узин", а тому з огляду на характер правовідносин, з яких виник спір, його слід розглядати в порядку цивільного судочинства".

5.31. У справі, що розглядається, власником земельної ділянки, щодо права оренди якої виник спір, є фізична особа, і доказів про наявність у неї статусу підприємця матеріали справи не містять. Саме з цих підстав справа у цьому спорі не належить до юрисдикції господарських судів відповідно до пунктів 6, 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, та має бути розглянута за правилами цивільного судочинства. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №   920/40/19, від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19, постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

5.32. Визначаючи юрисдикційність справи, суд апеляційної інстанції правильно вказав на необхідність застосування таких критеріїв, як суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Однак при цьому припустився помилки, ототожнивши суб`єктний склад сторін спірних правовідносин та сторін у справі. 

5.33. Тому апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про можливість розгляду цього спору в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим постанову в цій справі слід скасувати, а ухвалу господарського суду першої інстанції про закриття провадження у справі залишити в силі. 

5.34. Щодо висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 02.10.2019 у справі № 814/2030/17, від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, на які посилається позивач у відзиві на касаційну скаргу, в частині належності відповідачів у справах за позовом, де оспорюється зареєстроване право оренди, то ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у цій постанові про приватноправовий характер спору та про те, що справи цієї категорії мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

6.3. Відповідно до статті 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

6.4. З огляду на викладене Верховний Суд вважає наведені у касаційній скарзі доводи щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права достатніми для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 13.02.2023 із залишенням в силі ухвали господарського суду першої інстанції від 14.09.2022.

7. Судові витрати 

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд  

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Сівагро" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №   925/352/22 скасувати, ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2022 у справі № 925/352/22 залишити в силі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро" на користь Фермерського господарства "Сівагро 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.     

4. Доручити Господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.  

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 Н. О. Багай

Судді                                                                                                             Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак