Постанова  
Іменем України
 
19 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 501/757/21
 
провадження № 61-1558св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа - Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області як орган опіки та піклування, 
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пуленко Анна Геннадіївна, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П., 
Князюка О. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст заяви
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про призначення її опікуном, заінтересована особа - Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області як орган опіки та піклування.
Заяву мотивовано тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2020 року (справа 501/744/20 (провадження 
2-о/501/54/20)) за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, її племінника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним. 
Вона бажає бути опікуном недієздатного племінника ОСОБА_3 . 
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд призначити її опікуном недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 
2021 року у складі судді Смирнова В. В. заяву ОСОБА_1 про призначення опікуна недієздатній особі задоволено.
Призначено ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_3 . 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заява ОСОБА_1 про призначення її опікуном недієздатного племінника  ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник 
ОСОБА_2 - адвокатПуленко А. Г. подала апеляційну скаргу.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника 
ОСОБА_2 , - адвоката Пуленко А. Г. на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року у справі за заявою 
ОСОБА_1 , заінтересована особа - Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області як орган опіки та піклування, про призначення опікуна недієздатній особі закрито.
Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області суду від 17 лютого 2006 року (справа № 2-670/2006), яке набрало законної сили і не скасовано, 
ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_3 
і батьківські права ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 до досягнення останнім повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 , поновлені не були, тому апеляційний суд вважав, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного повнолітнього племінника ОСОБА_3 не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У січні 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пуленко А. Г.,  засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, 
у якій заявник просила скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу для продовження розгляду.
 
Надходження справи до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У березні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, а саме пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки неправильно встановив зв`язок між рішенням суду першої інстанції та правами й інтересами ОСОБА_2 . 
Вказує, що згідно з рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 лютого 2006 року у справі № 2-670/2006 ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки ОСОБА_2 не знала про існування рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 лютого 2006 року протягом 15 років, тому вона лише у 2021 році звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області 
від 17 лютого 2006 року про позбавлення її батьківських прав у справі 
№ 2-670/2006.
Справа № 2-670/2006 датована 2006 роком, тому спочатку необхідно було відновити втрачене провадження у справі, так як воно було знищене.
Однак постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2022 року 
у справі № 2-670/2006 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області 
від 18 лютого 2022 року про відмову у відновленні втраченого провадження залишено без змін.
Таким чином, через відмову у відновленні втраченого провадження, апеляційний розгляд справи щодо позбавлення батьківським прав так і не проводився. 
ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав її батьком ОСОБА_4 , який помер у 2014 році. Проте протягом усього цього часу ОСОБА_2 проживає зі своїм сином. Натомість ОСОБА_1 ніколи із ОСОБА_3 не проживала та не піклувалася про нього.
Вказує, що рішення про призначення опікуном ОСОБА_1 було ухвалено судом першої інстанції 20 квітня 2021 року, проте ОСОБА_3 як проживав із своєю матір`ю ОСОБА_2 , так і проживає.
Зазначає, що сам по собі факт позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не означає, що вона втратила інтерес до свого рідного та єдиного сина.
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення апеляційного суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пуленко А. Г., посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (пункт 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пуленко А. Г., задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи
та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).
Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом залежить від положень процесуального закону.
У справі, що розглядається, ОСОБА_2 не є її учасником, проте вважає,
що ухвалене судом першої інстанції рішення суду від 20 квітня 2021 року стосується її прав та інтересів.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи,
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої 
статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її 
1) право, 2) інтерес, 3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або 
у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах 
від 13 жовтня 2021 року у справі № 917/1697/20, від 12 грудня 2018 року 
у справі № 910/2611/18, від 09 квітня 2019 року у справі № 916/1717/17, 
від 03 липня 2019 року у справі № 910/15668/18, від 22 травня 2019 року 
у справі № 904/7274/17, від 09 липня 2019 року у справі № 01/1494 
(14-01/1494).
Якщо заявник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що судове рішення стосується його прав та/або обов`язків чи інтересу, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.
Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з апеляційною скаргою, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято
про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, це означає, що заявник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, і про які саме.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).
Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області суду від 17 лютого 2006 року (справа № 2-670/2006) позов 
ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 28 лютого 2006 року (а.с. 52-53).
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 
2020 року (справа № 501/744/20 (провадження № 2-о/501/54/20)) заяву 
ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Покладено на орган опіки та піклування обов`язок призначити піклувальника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині вимог відмовлено.
19 січня 2021 року ОСОБА_1 зверталася до Чорноморської міської ради про призначення її опікуном (а.с. 6-7).
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 
2021 року заяву ОСОБА_1 про призначення опікуна недієздатній особі задоволено. Призначено ОСОБА_1 опікуном недієздатного 
ОСОБА_3 . 
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Гареєва Є. Ш. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2020 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 піклувальником ОСОБА_3 залишено без змін.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 
2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, відмовлено у відновленні втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа:
1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені;
2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 
2021 року про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного 
ОСОБА_3 не вирішує питання про права та обов`язки ОСОБА_2 або її законні інтереси. Ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення не містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи.
Встановивши, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області суду від 17 лютого 2006 року (справа № 2-670/2006) ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , батьківські права ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 до досягнення останнім повноліття, 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , поновлені не були, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2021 року про призначення ОСОБА_1 опікуном її недієздатного повнолітнього племінника ОСОБА_3 не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 .
Апеляційний суд, на виконання вимог процесуального закону, відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
яка не брала участі у справі, належним чином дослідив і перевірив доводи апеляційної скарги та, установивши відсутність порушення її прав чи законних інтересів, правильно відхилив її твердження про те, що оскаржуваним судовим рішенням у цій справі вирішено питання про її права, інтереси та/або обов?язки, і обґрунтовано закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Посилання у касаційній скарзі на те, щоОСОБА_2 не знала про існування рішення Іллічівського міського суду Одеської області 
від 17 лютого 2006 року протягом 15 років, тому вона звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на вказане рішення про позбавлення її батьківських прав у справі № 2-670/2006, 
лише у 2021 році не свідчать про те, що судовим рішенням, ухваленим 
у справі, яка переглядається, вирішено питання про права і обов`язки ОСОБА_2 .
Крім наведеного, Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно 
з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення 
у справі.
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пуленко Анна Геннадіївна, залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець