ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 636/4513/20  Номер провадження 22-ц/814/1138/23	Головуючий у 1-й інстанції Оболєнська С.А.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Хіль Л.М.
суддів: Дряниці Ю.В., Триголова В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2021 року
по справі за позовом   ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, у якому прохав визнати за ним право на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його сім`ї постійним житлом; зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він разом з дочкою постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_2 , житловою площею 31,75 м.кв. на підставі службового ордера № 015366 від 23.09.2013 року, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2018 року № 146 він звільнений з військової служби в запас на пенсію за закінченням контракту, має календарну вислугу 25 років, ветеран військової служби, станом на дату звільнення з військової служби перебував на квартирному обліку. 
Вказував, що він звертався до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з проханням погодити виключення його квартири з числа службових.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 10.04.2019 року (витяг з протоколу № 3) надано згоду для зняття статусу «службове» з вказаної квартири. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 11.04.2019 року № 316 затверджено протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2019 року № 3, а саме: затверджено рішення щодо забезпечення майора ОСОБА_2 та членів його родини постійним житлом, шляхом виключення з числа службових квартири  АДРЕСА_1 .
Зазначав, що на його звернення з цього приводу до КЕВ м. Харкова отримав відмову (вих. 3470 від 16.05.2019 року), яка мотивована тим, що оскільки він звільнений за закінченням контракту, яка не передбачає залишення на квартирному обліку, а відтак, підстави для розгляду його звернення відсутні. В подальшому, рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2019 року (витяг з протоколу № 6) його було знято з квартирного обліку з підстав звільнення за закінченням строку контракту. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 06.09.2019 року № 784, затверджено вказане рішення житлової комісії.
Чинним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року у справі № 640/14454/19, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22.10.2020 року: визнано неправомірним рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2019 року (витяг з протоколу № 6) щодо ОСОБА_2 та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2019 року про затвердження протоколу житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2019 року № 6 в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 із складом родини 2 особи для першочергового отримання житла за рахунок військової частини.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 18.11.2020 року (витяг з протоколу № 10) рішення суду виконано та ОСОБА_2 поновлено на квартирному обліку. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 19.11.2020 року № 992 вказаний протокол житлової комісії затверджено.
На повторне, після вказаного судового спору його звернення, рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 _1 від 29.12.2020 року (витяг з протоколу № 12) вирішено: погодити зняття статусу службове житло з квартири  АДРЕСА_1 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2020 року № 1263, вказаний протокол житлової комісії затверджено.
На повторне, після завершення судового спору, з приводу поновлення на квартирному обліку, його звернення до КЕВ м. Харкова з проханням щодо вчинення дій на виключення його квартири з числа службових, отримав відмову від 08.12.2020 року № 5982 з посиланням на те, що, оскільки його звільнено з військової служби за закінченням контракту, то підстави розглядати його звернення відсутні.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право на виключення з числа службових квартири  АДРЕСА_1  для забезпечення його сім`ї постійним житлом.
Зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири  АДРЕСА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило КЕВ м. Харкова, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що при постановленні оскаржуваного рішення місцевий суд неправильно застосував вимоги ст.12 Закону України «Про соціальний захист та правовий статус військовослужбовців та членів сімей» та Постанову Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2008, залишивши поза увагою, що позивач має забезпечуватися житлом для постійного проживання з житлового фонду Міністерства оборони України згідно з чергою, визначеною часом прийняття на облік, оскільки порушення черги призведе до порушення конституційних прав на житло інших військовослужбовців.
Вказувала, що до спірних правовідносин не підлягають застосування Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в УРСР, оскільки порядок зняття статуту «службове житло» з квартир, в яких проживають військовослужбовці та члені їх сімей регламентовані Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380.
Зазначала, що судова практика судів апеляційної та касаційної інстанцій з вирішення аналогічних питань не є сталою та просить врахувати постанову Верховного Суду у справі №953/18314/19 від 21.09.2020 року,постанову Харківського апеляційного суду №640/16889/18 від 18.02.2021 року.
Також зазначала, що висновки суду першої інстанції щодо втручання публічної влади в право на володіння майном, є такими, що не стосуються предмета спору, а застосована практика Європейського суду з прав людини є не коректною.
Крім того, оскаржуваним рішенням суд першої інстанції зобов`язав КЕВ м. Харкова вчинити дії залишивши поза увагою відсутність рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини про затвердження такого рішення.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.04.2021 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 року справу призначено до розгляду.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду – Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.01.2023 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до свого провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду.
Від представника ОСОБА_2 , адвоката Коваля А.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прохав рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Також прохав розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача.
Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явились та не повідомили причини неявки.
З огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України вказане не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Місцевим судом встановлено, що майор запасу ОСОБА_2 , разом з дочкою, постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими копіями службового ордера, паспорту та довідки з місця проживання. В зазначену 2-х кімнатну квартиру, позивач разом з дочкою вселився на підставі службового ордера № 015366 від 23.09.2013 року, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби, що підтверджується доданою копією службового ордера.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2018 року №146 ОСОБА_2 звільнений з військової служби в запас на пенсію за закінченням контракту, має календарну вислугу 25 років, ветеран військової служби, станом на дату звільнення з військової служби перебував на квартирному обліку, що підтверджується копією відповідного рішення житлової комісії, довідки, наказу та посвідчення.
ОСОБА_2 звертався до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з проханням погодити виключення його квартири з числа службових.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 10.04.2019 року (витяг з протоколу № 3) надано згоду для зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , в якій мешкає майор ОСОБА_2 з родиною. 
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 11.04.2019 року № 316 затверджено протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2019 року № 3, - затверджено рішення щодо забезпечення майора ОСОБА_2 та членів його родини постійним житлом, шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Але, на звернення позивача з цього приводу до КЕВ м. Харкова отримав відмову (вих. №3470 від 16.05.2019 року), яка мотивована тим, що оскільки, він звільнений за закінченням контракту, то зазначена підстава звільнення не передбачає залишення його на квартирному обліку, а відтак, підстави для розгляду його звернення відсутні.
В подальшому, рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2019 року (витяг з протоколу № 6) ОСОБА_2 було знято з квартирного обліку з підстав звільнення за закінченням строку контракту. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 06.09.2019 року № 784, затверджено вказане рішення житлової комісії.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року у справі № 640/14454/19: визнано неправомірним рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2019 року (витяг з протоколу № 6) щодо ОСОБА_2 та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 06.09.2019 року про затвердження протоколу житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2019 року № 6 в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 із складом родини 2 особи для першочергового отримання житла за рахунок військової частини.
Постановою Харківського апеляційного суду від 22.10.2020 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року у справі № 640/14454/19 залишено без змін.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 18.11.2020 року (витяг з протоколу № 10) рішення суду виконано та позивача поновлено на квартирному обліку, що підтверджується копією вказаного протоколу. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 19.11.2020 року № 992 вказаний протокол житлової комісії затверджено, що підтверджується копією витягу з вказаного наказу. Поновлення позивача на квартирному обліку підтверджується, також, і відповідною довідкою КЕВ м. Харкова № 5916 від 04.12.2020 року.
На повторне, після вказаного судового спору, звернення позивача, рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 29.12.2020 року (витяг з протоколу № 12) вирішено: погодити зняття статусу службове житло з квартири АДРЕСА_1 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2020 року № 1263, вказаний протокол житлової комісії затверджено.
На повторне, після завершення вказаного судового спору, звернення до КЕВ м. Харкова з проханням щодо вчинення дій на виключення його квартири з числа службових, отримав відмову від 08.12.2020 року № 5982 з посиланням на те, що, оскільки, його звільнено з військової служби за закінченням контракту то відсутні підстави для розгляду його звернення.
Задовольняючи вимоги позову, місцевий суд виходив із того, що реалізація забезпечення позивача, як військовослужбовця, постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом. На цей час, у встановленому порядку не видано жодних законодавчих норм, які б обмежували встановлену п.10 Інструкції та ч.3 п.3 Порядку житлову пільгу щодо можливості реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових. Тоді як відмова відповідачів у вчинення відповідних дій є позбавленням права на житло та принципу законного очікування, спрямованого на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.
Разом з тим суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до положень  статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.
Із огляду на викладене до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Наведене відповідає сталій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справах №368/561/19 та №712/5476/19 від 29.09.2020, №640/22013/18 від 13.10.2020, №175/1571/15 від 23.11.2021.
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач, посилаючись на протиправні дії відповідача, просить зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків визнати право на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом та зобов`язання вчинити певні дії.
У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції №380 передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Ордер на постійну житлову площу в закритих військових містечках оформлюється та видається відповідним начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів.
Отже, у спірних правовідносинах КЕВ наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
При цьому слід ураховувати, що для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №712/5476/19.
Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції).
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Отже, військова служба є різновидом служби публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.
Позивач, мотивував позов приписами Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Інструкції № 380.
При цьому, передбачена пунктом 10  Інструкції №380 соціальна гарантія, якої, як вважав позивач, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу.
Таким чином, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).
Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 08.06.2022 у справі №362/643/21 дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставинах у справі, яка розглядається, суд першої інстанції не врахував, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 03.09.2022 у справі №362/6167/20, від 19.10.2022 у справі №522/14188/20.
Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України  суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Оскільки суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про можливість розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.
За змістом ч.1 ст.256 ЦПК України  якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Разом з тим, представником ОСОБА_2 , адвокатом Ковалем А.П. подано заву про те, що у зв`язку зі зміною судової практики ВП ВС України, щодо юрисдикції справ цієї категорії, прохав направити справу до Харківського окружного адміністративного суду за встановленою юрисдикцією.
Оскільки апеляційний суд закриває провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства наявні підстави для задоволення заяви та направлення справи за встановленою юрисдикцією, а саме до Харківського окружного адміністративного суду, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.
Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.4, 377 ч.2, 255 ч.1 п.1, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків - задовольнити частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2021 року - скасувати.
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.
Роз`яснити  ОСОБА_2 , що розгляд справи за позовом  ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом та зобов`язання вчинити певні дії - віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
Заяву представника ОСОБА_2 , адвоката Коваля Анатолія Павловича, про направлення справи за встановленою юрисдикцією - задовольнити.
Передати справу за позовом  ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом та зобов`язання вчинити певні дії до Харківського окружного адміністративного суду (61022, м.Харків, майдан Свободи, 6), як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя :                                                                 Л.М. Хіль

Судді:                                                                 Ю.В. Дряниця

       В.М. Триголов