Справа № 159/4409/22 	Головуючий у 1 інстанції: Волкова Ю. Ф. 	
Провадження № 22-ц/802/472/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 травня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради про стягнення коштів, за апеляційною скаргою відповідача Виконавчого комітету Ковельської міської ради на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2023 року,

                                            В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області № 278 від 18.08.2016 її було поновлено на квартирному обліку з 28.04.1983 з правом першочергового отримання житла, а з 29.08.1986 з правом на позачергове отримання житла як дитину-сироту.
Розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації № 544 від 08.09.2021 щодо розподілу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для забезпечення житлом дітей-сиріт в 2021 році її було включено у списки на отримання грошової компенсації, на яку вона дала згоду.
Рішенням № 393 від 12.10.2021 «Про виплату грошової компенсації особам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» відповідач зобов`язав Управління соціального захисту населення виплатити їй грошову компенсацію 30% граничної вартості житла у сумі 165 988 грн 50 коп. 
Таку грошову компенсацію (30%) їй було виплачено 28.12.2021, але у сумі 171 794 грн 10 коп. з урахуванням підвищення опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла. 
Постановою Волинського апеляційного суду від 04.10.2022 зобов`язано відповідача перерахувати на її рахунок з місцевого бюджету кошти в якості компенсації для придбання житла у розмірі 70 % граничної вартості житла в сумі 387 306 грн 50 коп.
Цією постановою встановлено обставину порушення відповідачем її права на отримання грошової компенсації у розмірі 70% граничної вартості житла з місцевого бюджету, а тому відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України вона звільняється від доказування тієї обставини, що відповідач неправомірно відмовляв їй в отриманні коштів з жовтня 2021 року по жовтень 2022 року та фактично позбавив її можливості придбати житло, починаючи з грудня 2021 року.
Звертаючись з позовом про зобов`язання відповідача перерахувати їй кошти у справі № 159/6937/21, вона не знала, що рішенням відповідача № 403 від 08.11.2021 було затверджено компенсацію у збільшеному розмірі у зв`язку із зростанням опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла у Волинській області. Тобто 30% граничної вартості житла з листопада 2021 року складає 171794,10 грн, про що вона дізналася лише у вересні 2022 року з листа Управління соціального захисту.
Таким чином, грошова компенсація для придбання житла у розмірі 70 % граничної вартості житла мала б скласти суму 400852,90 грн., про що відповідач їй умисно не повідомляв до вересня 2022 року, а не 387306,50 грн, яку зобов`язано перерахувати судовим рішенням. Тому різницю у цих двох сумах, яка становить 13546,40 грн. відповідач зобов`язаний їй сплатити додатково.
На підставі ст. 625 ЦК України відповідач має також їй сплатити нараховані згідно розрахунку за період з листопада 2021 року по вересень 2022 року інфляційні втрати у розмірі 85782,52 грн та 3% річних у розмірі 12025,59 грн від суми 400852,90 грн.
Також за надання правової допомоги вона сплатила 4000 грн, що теж є матеріальним збитком.
Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на її користь 115354,51 грн компенсації за завдані майнові збитки.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області на користь ОСОБА_1 107 062 грн 34 коп., з яких: 13 546 грн 40 коп. – різниця між сумою компенсації 70% граничної вартості житла, стягнутої на користь позивачки рішенням суду від 04.10.2022 і сумою компенсації 70% граничної вартості житла з урахуванням зростання опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла у Волинській області; 82 883 грн 59 коп. – інфляційні втрати; 10 632 грн 35 коп. – три проценти річних.
У решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1980 року народження є інвалідом першої групи з дитинства та дитиною-сиротою у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 .
Судовими рішеннями було зобов`язано відповідача поновити позивачку з 28.04.1983 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового отримання житла, а з 29.08.1986 – з правом на позачергове отримання житла, як дитину-сироту (рішення суду від 26.04.2016) та зобов`язано відповідача надати позивачці як дитині – сироті та особі, яка користується правом позачергового отримання житла з 29.08.1986, благоустроєне жиле приміщення (житло) у м. Ковель Волинської області відповідно до статей 43, 46 ЖК України, норм житлової площі, встановлених санітарних і технічних вимог, а також – її черговості у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщеннях (рішення суду від 11.12.2017).
Рішенням відповідача № 393 від 12.10.2021 «Про виплату грошової компенсації з числа дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування» ОСОБА_1 призначено 30% грошової компенсації вартості житла у сумі 165 988 грн 50 коп..
Рішенням відповідача № 403 від 08.11.2021 «Про затвердження протоколу №3 від 02.11.2021…» проведено перерахунок призначених сум компенсації, у тому числі і ОСОБА_1 із урахуванням опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла в області, яка відповідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 230 від 10.09.2021 становить 13 967 грн (попередня розрахункова вартість 1 кв.м становила 13 495 грн); вирішено, що компенсація за належне позивачці житло (як особі з інвалідністю, старшій 35 років) становить 171 794 грн 10 коп. /41 кв.м х 13 967 грн х 30%/ (а.с.55-62).
Вказану суму позивачці перераховано 28.12.2021.
Постановою Волинського апеляційного суду від 04.10.2022 у справі № 159/6937/21 зобов`язано виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області перерахувати на рахунок ОСОБА_1 , яка перебуває на квартирному обліку як дитина-сирота з правом позачергового отримання житла, з місцевого бюджету кошти в якості компенсації для придбання житла в розмірі 70 % граничної вартості житла в сумі 387 306 грн 50 коп. /41 кв.м х 13 495 грн х 70%/ (а.с.11-15).
Вказану суму відповідач перерахував позивачці 30.12.2022.
Перераховуючи визначену судом суму компенсації, відповідач самостійно не провів перерахунок такої компенсації із урахуванням опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла в області, визначеної своїм рішенням № 403 від 08.11.2021.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність донарахування 13 546 грн 40 коп. різниці між сумою компенсації 70% граничної вартості житла, стягнутої на користь позивачки рішенням суду від 04.10.2022 і сумою компенсації 70% граничної вартості житла з урахуванням зростання опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла у Волинській області.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що на час звернення з позовом у тій справі опосередкована вартість 1 кв.м загальної площі житла у Волинській області уже була встановлена на рівні 13967 грн – відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідач не надав жодних доказів про те, що позивачку або ж суд при розгляді тієї справи відповідачем про таку обставину було повідомлено.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що будь-яких вимог від позивачки з приводу перерахунку розміру суми компенсації до відповідача не надходило – відхиляються апеляційним судом із наведеної вище підстави. 
Крім того, як встановлено із протоколу засідання комісії відповідача від 02.11.2021 № 3 відповідач повинен самостійно, без будь-яких додаткових вимог, у разі, якщо на 10.09.2021 кошти грошової компенсації не перераховано на спеціальні рахунки розрахунок суми грошової компенсації здійснювати відповідно до нових показників.
Саме тому відповідачем було самостійно здійснено перерахунок 30% вартості житла, перерахованих позивачці у грудні 2021 року.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що рекомендація відповідача Управлінню соціального захисту населення вивчити питання щодо виділення допомоги позивачці і мала би бути тією компенсацією 70% граничної вартості житла, яка повинна була компенсуватися у 2022 та наступних роках – відхиляються апеляційним судом, оскільки постановою Волинського апеляційного суду від 04.10.2022 зобов`язано відповідача перерахувати на рахунок позивачки 70% граничної вартості житла з урахуванням судового рішення від 11.12.2017, яким відповідача було зобов`язано надати позивачці благоустроєне жиле приміщення.
У зв`язку із цим лише перерахування 100% граничної вартості житла, на що дала згоду позивачка, звільняло відповідача від обов`язку надати їй благоустроєне жиле приміщення.
Оскільки рішення відповідачем про надання позивачці грошової компенсації граничної вартості житла прийнято у жовтні 2021 року, хоча у розмірі 30%, а не 100%, тобто без нарахування компенсації 70% вартості житла, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо нарахування інфляційних втрат і 3% річних, починаючи з листопада 2021 року.
Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано частково задовольнив позов.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду в частині відмови у позові сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом і не переглядається.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                                П О С Т А Н О В И В :  
Апеляційну скаргу відповідача Виконавчого комітету Ковельської міської ради залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий – суддя 

Судді