ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 червня 2023 року           справа №200/5282/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 р.  у справі  № 200/5282/22 (головуючий І інстанції Смагар С.В.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про   визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                              ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо нездійснення підготовки, оформлення та направлення до пенсійних органів подання та документів для призначення пенсії за вислугу років у календарному обчисленні, згідно ст. 12 Закону України № 2262 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні; визнати непрямою дискримінацією бездіяльність ГУНП в Донецькій області, що виразилася у нездійсненні підготовки, оформлення та направлення подання та документів для призначення пенсії за вислугу років у календарному обчисленні, згідно ст. 12 Закону України № 2262 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні 28 років 7 місяців 9 днів, як учаснику бойових дій; зобов`язати ГУНП в Донецькій області підготувати, подати, оформити та направити подання із документами для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в календарному обчисленні, згідно ст. 12 Закону України № 2262 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні 28 років 7 місяців 9 днів, як учаснику бойових дій.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 2856100238 від 06.12.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; зобов`язав Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області  призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 29.11.2022  пенсію  за вислугою років  відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 07.1992, з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 28 років 7 місяців 9 днів, як учаснику бойових дій; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 950  грн. 00 коп.
Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що аналіз норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що Законом України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) чітко визначено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності на день звільнення певної календарної вислуги та містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Жодна норма Закону № 2262 не містить приписів щодо призначення пенсії за вислугу років при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових умовах. Головне управління зазначає, що пільгова вислуга років позивача має значення для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення, відповідно до статті 13 Закону № 2262, а не для призначення такої пенсії.
Головне управління вважає безпідставним посилання суду на те, що до спірних правовідносин для визначення права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню постанова КМУ №393, якою позивачу для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки згідно частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Приписи пункту 3 постанови КМУ № 393 суперечать приписам статті 12 Закону №2262, тому застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності частини четвертої статті 9 КАС України він має вищу юридичну силу.
Позивач просить суд зобов`язати Головне управління призначити пенсію за вислугу років Разом з тим, розгляд питання щодо призначення пенсії є виключною компетенцією Головного управління, а не суду чи позивача. Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Статтею 10 Закону № 2262 визначено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1 -2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України, тобто в даному випадку Головне управління має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку пенсії тощо.
Від позивача надійшов відзив в якому позивач просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач є учасником бойових дій.
Згідно трудової книжки позивач в період з 15.08.1997 року по 06.11.2015 року  проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року по 25.10.2018 року - в Національній поліції. 
За довідкою від 06.11.2015 року № 11175/Нг позивач в період з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 10). 
Наказом № 454 о/с від 25.10.2018 року позивача звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 25.10.2018 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". Вислуга років позивача на 25.10.2018 у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги становить 21 рік 2 місяці 11 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 7 місяців 9 днів.
Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою, в якій просив направити відповідне подання про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. 12 Постанови ПФУ від 30.01.2007 № 3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій" та здійснити оформлення відносно нього документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .
Головне управління Національної поліції в Донецькій області Листом від 20.01.2022 року № Ч-12/34/01-2022 повідомив, що для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач мав на день звільнення з Національної поліції мати вислугу не менше ніж 24 календарних років, в той час як вислуга років позивача на день звільнення з Національної поліції становила 21 календарний рік 2 місяці та 11 днів та була недостатньою для призначення позивач у пенсії.    Посилаючись на не набуття позивачем права на призначення пенсії за вислугу років Головне управління Національної поліції в Донецькій області зазначив на відсутності підстав для оформлення документів для призначення йому пенсії та направлення їх до органу, що призначає пенсії.
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), третя особа: Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення підготовки, оформлення та направлення до пенсійних органів подання та документів для призначення пенсії за вислугу років у календарному обчисленні згідно ст. 12  Закону України № 2262, постанови Кабінету Міністрів України № 393, з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні; визнати непрямою дискримінацією бездіяльність щодо нездійснення підготовки, оформлення та направлення подання та документів для призначення пенсії за вислугу років у календарному обчисленні, згідно ст. 12 Закону України № 2262, постанови Кабінету Міністрів України № 393, з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні 28 років 7 місяців 9 днів, як учаснику бойових дій; зобов`язати підготувати, подати, оформити та направити подання із документами для призначення пенсії за вислугу років в календарному обчисленні згідно ст. 12  Закону України № 2262, постанови Кабінету Міністрів України № 393, з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні 28 років 7 місяців 9 днів, як учаснику бойових дій.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року справа №200/1565/22, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року , позов задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо нездійснення підготовки, оформлення та направлення до пенсійних органів подання та документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років у календарному обчисленні, згідно ст. 12 Закону України № 2262, постанови Кабінету Міністрів України № 393, з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні; зобов`язано відповідача підготувати, подати, оформити та направити подання із документами для призначення позивачу пенсії за вислугу років в календарному обчисленні, згідно ст. 12  Закону України № 2262, постанови Кабінету Міністрів України № 393 з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні 28 років 7 місяців 9 днів, як учаснику бойових дій; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідно до подання Головне управління Національної поліції в Донецькій області  25.11.2022 №238/34/01-2022, загальна вислуга років позивача складає 28 років 07 місяців 09 днів та у календарному обчисленні становить 21 рік 02 місяці 11 днів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №2856100238 від 06.12.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом "а" статті 12 Закону № 2262.
Вказане рішення обґрунтоване тим, що відповідно до п. "а" статті 12 Закону №2262 для призначення пенсії за вислугу років особам, які звільнились зі служби в період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року та день звільнення необхідно мати вислугу 24 календарних років та 6 місяців і більше.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до   статті 22 Конституції України   права і свободи людини і громадянина, закріплені цією   Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України   встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно   зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених   Конституцією України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
За частиною 1 та 2 статті 2 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Відповідно до положень пункту "б" частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Пунктом "є" частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII визначено, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які набули право на пенсію за цим Законом у зв`язку із внесенням зміни в раніше виданий наказ або інший розпорядчий акт про оголошення їх вислуги років для призначення пенсії та звільнення зі служби, - з дня підписання наказу або іншого розпорядчого акта відповідною посадовою особою про внесення цієї зміни.
Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Також положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Пункт 2 Порядку (в редакції на час звільнення) встановлює, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
До вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Пункт 3 Порядку № 393 визначає які періоди зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови.
Таким чином з аналізу викладених положень наведеної Постанови вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.
З огляду на викладені норми, слід вказати, що як Законом № 2262-ХІІ, так і Постановою № 393 не визначено та не передбачено таких понять, як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років.
Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ визначені умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.
Стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ також регулює питання обчислення саме вислуги років, однак за наявності у конкретної особи певних умов при проходженні служби, які обумовлюють застосування пільг при призначенні пенсії згідно Закону № 2262-ХІІ.
У свою чергу, згідно з Постановою № 393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).
Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ, так і до осіб, які мають такі пільгові умови.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанова від 14.04.2021 у справі №480/4241/18) підтримала правову позицію, викладену у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом N2262-XII календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 та з метою забезпечення єдності та сталості судової практики відступила від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.
Отже, для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.
Матеріалами справи підтверджено, що вислуга на день звільнення у пільговому обчисленні становить 28 років 7 місяців 9 днів.
Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено, що вислуга років позивача, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше необхідного, відтак, суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Також, у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року справа №200/1565/22, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку, що вислуга років позивача, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше необхідного, відтак, суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган Пенсійного фонду України, так і відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.
Головне управління Національної поліції в Донецькій області надіслано відповідачу подання про призначення на пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону № 2262. 
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13, у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 686/15836/16-а та від 27.02.2019 у справі №753/23503/16 та у постанові від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.
Отже, відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ, та безпідставно відмовив позивачу у призначені на пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону № 2262. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.  
Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
                                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 р.  у справі  № 200/5282/22 -  залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 р.  у справі  № 200/5282/22  -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                                  Е.Г. Казнанчеєв  

Судді                                                                                                             А.В. Гайдар

                                                                                                             І.Д. Компанієць