УХВАЛА

28 червня 2023 року 
м. Київ

справа № 200/17925/21
адміністративне провадження № К/990/20822/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з питань праці на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №200/17925/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Держаної служби України з питань праці №149-кт від 25 листопада 2021 року про звільнення ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області №137-лк від 25 листопада 2021 року "Про оголошення наказу Державної служби України з питань праці від 25 листопада 2021 року №149-кт про звільнення ОСОБА_1 ;
зобов`язати Державну службу України з питань праці та Головне управління Держпраці у Донецькій області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 26 листопада 2021 року;
стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2021 року, по час ухвалення судом рішення про поновлення на посаді;
встановити Державній службі з питань праці та Головному управлінню Держпраці 10-денний строк для звіту про виконання судового рішення по справі в частині поновлення на посаді начальника Головного управління Держпраці в Донецькій області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці №149-кт від 25 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області №137-лк від 25 листопада 2021 року «Про оголошення наказу Державної служби України з питань праці від 25 листопада 2021 року №149-кт «Про звільнення ОСОБА_1 ». Зобов`язано Державну службу України з питань праці (код ЄДРПОУ:39472148, місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна, 14) та Головне управління Держпраці у Донецькій області (код ЄДРПОУ: 39790445, місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, 82) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 26 листопада 2021 року. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Донецькій області (код ЄДРПОУ: 39790445, місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, 82) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 року (по день винесення судового рішення) у сумі 144 571 (сто сорок чотири тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн. 79 коп., з вирахуванням з вказаної суми податків та зборів. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернуто до негайного виконання. Стягнуто з Державної служби України з питань праці (код ЄДРПОУ: 39472148, місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Державна служба України з питань праці звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 08 червня 2023 року засобами поштового зв`язку.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на те, що судом апеляційної інстанції не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 листопада 2022 року у справі №200/3012/21-а.
Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.   
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Водночас у скарзі лише викладено обставини справи, зроблено вказівку на постанову Верховного Суду без обґрунтування подібності правовідносин, без зазначення норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо якої викладено Верховним Судом, та без зазначення того, який саме висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові та застосований судом, на його думку, неправильно, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Таким чином, наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішенням судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального права.
Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а скаржник обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
у х в а л и в:
Касаційну скаргу Державної служби України з питань праці на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №200/17925/21 повернути скаржнику.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
Суддя	О.А. Губська