ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/130/23  Номер провадження 33/814/1202/23	Головуючий у 1-й інстанції Калько О.С.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі адвоката Бабаскіна К.С., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Бабаскіна Кирила Сергійовича на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 31.12.2022 року о 21 год 13 хв. він керував автомобілем Haval Jolion д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гожулівська, 26 в м. Полтаві в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager (результат – 1,88 проміле), чим ОСОБА_1 порушив вимогу п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Бабаскін Кирило Сергійович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні доказів у справі, висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи сторони захисту щодо того, що отриманий результат на газоаналізаторі є неналежним та недопустимим доказом, оскільки такий результат був отриманий поліцейським на приладі, який не пройшов вчасне обслуговування відповідно до вимог інструкції. 
Стверджує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений 31.12.2022 року, проте останньою датою градуювання приладу вказано 06.05.2022 року, із чого вбачається, що строк дії такого градуювання закінчився 06.11.2022 року, при урахуванні вимог щодо інтервалів технічного обслуговування приладу, встановленому в настанові з експлуатації Драгер 7510.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги той факт, що міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується», встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 становить 1 рік, оскільки іншими НПА передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.12.2022 року о 21 год 13 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Haval Jolion д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Гожулівська, 26 в м. Полтаві в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager (результат – 1,88 проміле), чим ОСОБА_1 порушив вимогу п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №384864 від 31.12.2022, згідно з яким ОСОБА_2 був згоден (а.с.1), актом огляду та результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з яким ОСОБА_1 був згоден (а.с.2,3), поясненнями свідків (а.с.4,5), копією постанови від 31.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.6), матеріалами відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та після його зупинки, в присутності свідків, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.
Доводи апелянта про те, що прилад, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, не пройшов вчасне обслуговування відповідно до вимог інструкції, а тому результат огляду не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд відхиляє з наступних підстав.
Відповідно до п.23 Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 (чинних як на момент вчинення адміністративного правопорушення, так і розгляду справи у суді першої інстанції , міжповірочний інтервал для газоаналізаторів (в тому числі аналізаторів вихлопних газів), газосигналізаторів становить один рік.
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що останнє калібрування газоаналізатора Drager Alcotest 7510, за допомогою якого 31.12.2022 року було здійснено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відбулося 06.05.2022 року (а.с.2). Отже, на момент проведення огляду газоаналізатор відповідав встановленим законодавством вимогам, а тому результати, отримані в результаті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, є належним та допустимим доказом у справі.
Крім того, посилання апелянта на те, що інструкцією з експлуатації газоаналізатору Drager Alcotest 7510 на сторінці 18 визначено інтервали технічного обслуговування приладу – сервісне обслуговування та градуювання приладу має проводитися кожні шість місяців, суд також відхиляє за недоведеністю вказаних обставин. Натомість, на 18 сторінці копії інструкції до газоаналізатора, наданій Департаментом патрульної поліції в Полтавській області в якості відповіді на адвокатський запит ОСОБА_3 від 09.02.2023 року, вказано рекомендації щодо строку заміни батареї – один раз на 6 місяців. Копії інструкції, в якій було б зазначено, що міжповірочний інтервал становить 6 місяців, стороною захисту не надано. Разом із тим, в інструкції до газоаналізатора Drager, доступній у мережі Інтернет, вказано, що міжповірочний інтервал становить один рік. Тому вказані доводи апелянта слід визнати недоведеними та відхилити їх.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». 
Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Бабаскіна Кирила Сергійович задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Бабаскіна Кирила Сергійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин