ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 лютого 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/4843/18
провадження № 22-ц/4809/85/23 
       
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
               
головуючого судді Дуковського О.Л. 
суддів Голованя А.М., Дьомич Л.М.        
з участю секретаря Демешко Л.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , інтереси якої представляє на підставі довіреності ОСОБА_2 ;
відповідач – ОСОБА_3 .
       Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2022 року, у складі головуючого судді Кулінки Л.Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, зобов`язання не чинити перешкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, зобов`язання не чинити перешкоди.
З урахуванням уточнених позовних вимог зазначала про встановлення безоплатного земельного сервітут без визначення строку проходу проїзду відповідно до експертного висновку № 1712/19 судової земельно-технічної експертизи про встановлення постійного безоплатного земельного сервітут. Для можливості обслуговування (встановлення та ремонту запірної арматури – вентиля та лічильника) місця підключення в дворовому колодязі водопроводу до частини житлового будинку належного ОСОБА_1 та для можливості проїзду автотранспортом та вивезення побутових відходів (вигрібної ями) із земельної ділянки за кадастровим номером 3510100000:17:108:0092 по АДРЕСА_1 ; встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером 3510100000:17:108:0093 по АДРЕСА_1 , площею 44,20 кв.м. В`їзд до земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером 3510100000:17:108:0093 по АДРЕСА_1 здійснювати через існуючі ворота збоку провулку Петра Лахмана. Межу земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером 3510100000:17:108:0093 по АДРЕСА_1 , обмежити зворотними точками «1-2-3-4-5-6-7-8-9-1», межу визначити по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 1,31+3,06+3,50+3,70+0,98+3,77+3,00+3,49 (в графічному додатку 3 заштрихованого червоними на тлі синього штрихування). 
Зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у проведені будівельних робіт, які необхідно здійснити для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером 3510100000:17:108:0093 по АДРЕСА_1 , наступного характеру: демонтаж металевого профілю з оцинкованої сталі, демонтаж бетонного фундаменту, засипка ґрунтом траншеї та пазух. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно здійснити для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером 3510100000:17:108:0093 по АДРЕСА_1 , у сумі 337,00 грн. та 2302,00 грн. покласти на позивача. Зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні встановленим земельним сервітутом.
В обгрунтування поданого позову зазначено, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.03.2017 у справі № 22-ц/781/216/17 розділено між позивачем і відповідачем в натурі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Однак за результатом судового розподілу домоволодіння створена ситуація , що позивач, як власник частини будинку і земельної ділянки, не має можливості користуватися наданими їй воротами в`їзду автомобіля, доступу до своїй частини будівлі, в глибині двору, користуватися виділеною їй ділянкою, для повноцінного задоволення житлових потреб. Після проголошення рішення суду, самочинно, без погодження з позивачем відповідачем споруджено паркан, яким він відгородився від належних ОСОБА_1 калітки і воріт до стін його частини будинку, чим повністю перекрив доступ проїзду на виділену територію. Ним створено повну неможливість користування воротами, заїзду у двір і доступу до помешкання останньої. Як вказує позивач, на відміну від неї, в створеному самочинно паркані відповідач влаштував калітку, до якої потрапляєте через виділену судом їй калітку, а не ворота, якими фактично відрізано до свого особистого користування. Таким чином спостерігається не тільки блокування проїзду до помешкання, проходу через виділені судом ворота літ. N , але і його особисте користування виділеною позивачу ділянкою без її згоди, шляхом потрапляння до своєї калітки через належні їй ворота літ. N. Отже, як зазначає позивач, вона не може: використовувати як власність ворота літ. N, здійснювати заїзд і проїзд в до належного їй помешкання; здійснювати проїзд обслуговуючого транспорту (швидкої допомоги, пожежного і іншого транспорту) в глибину двору на виділену їй ділянку зображену на схематичному плані червоним кольором і обмежену замкненою лінією: 10-9-8-7-6-5-4-3-2-1-2-10; доступу до існуючого дворового колодязю (колонки питну за літ +)) для забезпечення ремонту і відповідальності за технічний стан дворового водопровідного вводу, колодязя, запірної арматури, пломб, як було визначено технічними умовами влаштування Комунального підприємства «Дніпро-Кіровоград» від 09.08.2012 року; облаштування та обслуговування зливної вигрібної ями її двору, як визначено пунктом 2.22 Державних санітарних норм та правилами утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністрерства охорони здоров`я від 17.03.2011року №45. У позивача, до цих пір, на відміну від домоволодіння відповідача, відсутні у будинку туалет і ванна, і вона не має такої технічної можливості їх облаштування у зв`язку з перекриттям проїзду до своєї частини будинку у глибину двору; не має можливості проїзду до свого помешкання, двору, власним автомобілем ИЖ 412 ИЄ державний номер реєстрації НОМЕР_1 і зберігання його на належнії їй ділянці. В результаті блокування проїзду змушена постійно переганяти власний транспорт і добиратися до інших місць стоянки, що створює істотні незручності, порушує і обмежує право позивача практичного і вигідного користування, комфортного проживання і забезпечення потреб. З урахуванням місця розташування обох земельних ділянок, за результатом спорудження відповідачем паркану від калітки воріт літ. N. до стін розподіленого будинку, доступ до земельної ділянки позивача з дороги загального користування можливий виключно через земельну ділянку відповідача. Що автоматично тягне постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду до виділеного останній двору на транспортному засобі з АДРЕСА_1 . позивач звернулася до відповідача з відповідним листом - пропозицією добровільного врегулювання питання, встановлення сервітуту. В листі зазначала, що оскільки доступ її до своєї земельної ділянки має бути постійним і не може зникнути протягом певного часу, пропонувала встановити земельний сервітут без визначення строку. Однак відповіді не отримала, що змушує звертатися до суду.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Вважає, що судом першої інстанції не досліджено обставини справи та ухвалено незаконне рішення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби у будь – який інший спосіб.
Дану обставину він має довести у суді відповідними доказами.
Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 320.03.2017, яке є чинним, було проведено розподіл в натурі будинку з господарськими спорудами і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Розподіл здійснено згідно висновку комплексної судової будівельно – технічної експертизи, яка призначалася судом при розподілі справи.
При зазначеному варіанті поділу позивач не позбавлена технічної можливості облаштування окремих воріт, колонки водопостачання чи погребу на своїй земельній ділянці без застосування (встановлення сервітуту).
Зазначені висновки суду мають обов?язковий, преюдиційний характер при роз?ясненні спору, що розглядається.
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2022 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий суддя:                                                                                О.Л. Дуковський

       Судді                                                                                                           А.М. Головань
                                                                               
        Л.М. Дьомич