Справа № 161/6149/23 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/638/23  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 червня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
представників відповідача Тарасюка В. М., Смоленського Д. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «Теплотехніка» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року, 

                                          В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Покликався на те, що 01 лютого 2017 року між ним та ТзОВ «ІК «Теплотехніка» був укладений договір про надання фінансової допомоги, протягом 2017-2018 років на суму 402 600 гривень. Однак, товариство після закінчення строку дії договору свого обов`язку щодо повернення коштів не виконало. 
Вказував, що він готує позов до Луцького міськрайонного суду Волинської області про повернення наданої фінансової допомоги ТзОВ «ІК «Теплотехніка» в розмірі 402 600 грн.
З метою забезпечення реального виконання можливого рішення суду у майбутній цивільній справі, заявник ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на майно ТзОВ «ІК «Теплотехніка», а саме: будинок складу запасних частин загальною площею 1107 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року заяву задоволено частково.
Заборонено відчуження будинку складу запасних частин загальною площею 1107 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 99017407228, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ТзОВ «ІК «Теплотехніка».
Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, постановлену судом з порушенням норм процесуального права, а свої права як власника нерухомого майна порушеними, відповідач ТзОВ «ІК «Теплотехніка» подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи, заборона на відчуження будинку складу запасних частин, як засіб забезпечення позову, застосований судом порушує його права, як власника зазначеного нерухомого майна та завдає йому значних матеріальних збитків.
У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану відповідачем ТзОВ «ІК «Теплотехніка» ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив її залишити без змін.
Заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а обраний ним спосіб забезпечення позову як заборона відчуження нерухомого майна, не вплине на господарську діяльність товариства та не є втручанням у діяльність останнього.
Такий висновок суду є правильний.
Згідно статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи може вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Тобто, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Отже, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд перевіряє наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.
З поданої до суду заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТзОВ «ІК «Теплотехніка», а саме: будинок складу запасних частин загальною площею 1107 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи наведене та встановивши під час при розгляду заяви про забезпечення позову, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правомірно застосовував вид забезпечення позову – заборону на відчуження будинку складу запасних частин, що належить на праві приватної власності ТзОВ «ІК «Теплотехніка».
Доводи апеляційної скарги поданої відповідачем ТзОВ «ІК «Теплотехніка» про те, що заявником ОСОБА_1 , всупереч положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України, не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами під час розгляду заяви про забезпечення позову та поясненнями наданими керівником товариства ОСОБА_2 в апеляційному суді про намір товариства отримати кредит у банку саме під заставу наявного нерухомого майна.
За таких обставин, колегія судів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,
                                             
                                           У Х В А Л И В: 

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «Теплотехніка» залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді