ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8652/21  Номер провадження 22-ц/814/1702/23	Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В.,Триголов В.М.,
розглянувши у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Таш`ян Романом Івановичем, 
на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 червня 2021 року, постановлену суддею Аркатовою К.В., 
по справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Лисенка Андрія Олександровича про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в:
08.06.2021 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лисенко А.О., звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до його подання, за змістом якої просить накласти арешт на майно та заборонити ТОВ «ФК «МАНІТУ» вчиняти дії з приводу відчуження або інших дій щодо нерухомого майна: трьохкімнатної квартири, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності.
В обґрунтування підстав забезпечення позову до його подання посилається на те, що 21.04.2008 між нею, ОСОБА_1 , та АБ «Факторіал Банк» укладено кредитний договір, забезпечений іпотекою, предметом якої є спірна квартира. 
Зобов`язання за кредитним договором нею виконано 20.07.2020, проте 21.04.2020 від правонаступника кредитора вона отримала вимогу про наявність заборгованість та необхідність її погашення. Припускає, що за наявності запису про іпотеку у реєстрі іпотекодержателей, ТОВ «ФК «МАНІТУ» може відчужити іпотечне майно на свою користь чи третіх осіб, що у свою чергу призведе до ініціювання нових позовних проваджень та просить вимоги заяви задовольнити. 
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.06.2021 заяву у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Лисенко А.О. про забезпечення позову до подачі позовної зави – відмовлено за недоведеністю.
Заявник, в інтересах якого дії представник - адвокат Таш`ян Р.І., оскаржила ухвалу районного суду до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що за даними веб-порталу «Судова влада України» за участі ТОВ «ФК «МАНІТУ» розглядається кілька десятків справ, предметом позову по яким є саме оспорення відчуження майна, яке було предметом іпотеки, щодо якого товариством вчинено дії по перереєстрації права власності. Даний факт, на думку заявника, свідчить про потенційну небезпеку відчуження предмета іпотеки у цій справі.
Звертає увагу, що «ФК «МАНІТУ» не отримує поштову кореспонденцією за своєю юридичною адресою, що трактує як недобросовісність дій товариства.
Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову до його подання не порушує прав товариства, оскільки має тимчасовий характер, і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси заявника на випадок недобросовісної поведінки товариства. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28.07.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Таш`ян Р.І.,на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.06.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 29.07.2021.
18.08.2021 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «ФК «МАНІТУ» на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу буз змін, як законну та обґрунтовану.
Зазначає, що предметом позову, в межах якого заявник просить забезпечити позов є немайнова вимога про визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів, що не потребує примусового виконання. 
Також звертає увагу, що заявник просить накласти арешт та заборону вчинення дій на квартиру, яка належить на праві власності третій особі - ОСОБА_2 .
Просить врахувати позицію Верховного Суду у справі №904/421/19 від 08.11.2019, за змістом якої посилання на потенційну можливість настання у майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, у тому числі доказів вчинення відповідачем певних реальний дій, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.12.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Із матеріалів справи убачається, що 07.06.2021 адвокат Лисенко А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернуся в суд із заявою про забезпечення позову відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України,до подання позовної заяви, предметом якої буде визнання припиненими договору кредиту №036-ІІ-В/01/08 на надання кредитної лінії без права відновлення та іпотечного договору №036/08 від 21.04.2008, зареєстрований за №739, щодо нерухомого майна: трьохкімнатної квартири, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності./а.с.1-4/
Відмовляючи у забезпеченні позову до подання позовної заяви та накладенні арешту на нерухоме майно із забороною його відчуження, районний суд виходив із того, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що є ризик відчуження квартири, відсутніми є відомості здійснення ТОВ «ФК «МАНІТУ» дій пов`язаних з реалізацією квартири, що в свою чергу може призвести до утруднення виконання або невиконання рішення суду. Тоді як саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, а відтак забезпечення позову є беззаперечним порушенням прав відповідача.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм ЦПК України на власну користь.
Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2 ст.149 ЦПК України).
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Із цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Наведені норми процесуального закону та позицію Верховного Суду, суд першої інстанції правильно застосував, дійшовши вмотивованого висновку про відсутність обставин, з якими закон пов`язує підстави забезпечення майбутнього позову, тобто об`єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до посилань на загальну судову практику відносно ТОВ «ФК «МАНІТУ», розміщену на сайті «Судова влада України», яка не стосується підстав застосування п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України у цій справі.
При цьому апеляційний суд враховує, що предметом майбутнього позову заявника є позовні вимоги немайнового характеру про визнання припиненими договору кредиту №036-ІІ-В/01/08 на надання кредитної лінії без права відновлення та іпотечного договору №036/08 від 21.04.2008. У разі задоволення такого позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню Тоді як заявником не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав заявника.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо протиправності дій відповідача, є надуманими, оскільки є реалізацією прав, зловживання якими судлом не встановлено (ст.44 ЦПК України). 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Таш`ян Романом Івановичем,– залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 червня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23.05.2023.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Ю.В. Дряниця

                                                                               В.М. Триголов