ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 741/123/22                                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Крупина А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 квітня 2023 року                                                                        м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від             22 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченка Владислава Олеговича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,
           У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченка Владислава Олеговича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Позовні вимоги обґрунтовані тим,  що згідно тексту оскаржуваної постанови, загальна вага транспортного засобу була перевищена на 7707 кг, однак, не зазначено, яка саме вага береться за основу, у такому  разі вага транспортного засобу, з урахуванням ваги автомобіля 15400 кг, ваги вантажу 28360 кг та ваги перевищення вантажу 7707 кг мала б становити 51467 кг, що суперечить конструктивним можливостям тягача та напівпричепа, та, у сукупності, свідчить про невірне здійснення зважування, здійсненого в автоматичному режимі.  Позивач вважає, що притягнення його до відповідальності є незаконним.
Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2023 р. адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ВМ № 00008597 від 20 січня 2022 року, винесену старшим державним інспектором відділу провадження системи автоматичної фіксації порушень департаменту державного контролю на транспорті Савченком В.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 132-1 КУпАП, та  накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.
Справу про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась з апеляційною скаргою, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.04.2023.
          Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
          З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,   ОСОБА_1 є власником  транспортного засобу - спеціалізованого сідлового тягача марки DAF модель FTR XF 105, д.н.з. НОМЕР_1 , та власником транспортного засобу - спеціалізованого напівпричепу контейнеровоза - марки STAS модель S33-8К, д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 24).
          20 січня 2022 року старшим державним інспектором відділу проведення Савченком В.О. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00008597, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2  статті 132-1 КУпАП  з накладенням штрафу в розмірі 8500 грн. (а. с. 18).
          Відповідно до змісту вказаної постанови, 20 січня 2022 року о  0 год. 54 хв за адресою: М-02, км 0+606 Чернігівська область зафіксовано транспортний засіб DAF FTR XF 105, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 7,3 % (7,707 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративне стягнення у вигляді  штрафу в розмірі 8500 грн.
          Також, зі змісту  постанови серії ВМ № 00008597 убачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом  Q-FREE HI TRAC TMU4 НОМЕР_3 , серія та номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії -  UA.TR.001 35 378/379 № 21  до 10 вересня 2022 року, також у вказаній постанові міститься посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу та відображена фотосвітлина транспортного засобу, в момент вчинення правопорушення.
Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції 512, оскільки не містить категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі. За висновком суду, існування вказаних недоліків надає підстави для розумного та обґрунтованого сумніву щодо врахування відповідачем вище перелічених критеріїв при встановленні факту перевищення визначених законодавством вагових норм та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова  містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто, величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак, вказаної інформації постанова не містить. Фотосвітлина, яка міститься у постанові, що оскаржується, також не дає можливості достовірно визначити ані категорію транспортного засобу, ані його тип. Тож, сама по собі постанова, без інших доказів на підтвердження правомірності дій посадової особи, яка її винесла, не дає суду можливості з`ясувати всі об`єктивні обставини справи та перевірити достовірність викладеного у постанові факту порушення вимог законодавства.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, адже судом першої інстанції не було враховано, що оскаржувана постанова складена у повній відповідності до вимог чинного законодавства України щодо здійснення контролю у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Постанова, винесена відносно позивача, в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27 вересня 2021 року № 512. Стосовно вимог до змісту постанови необхідно керуватися виключно ст. 283 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає усім критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП. Перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 ПДР України, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. Подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються інформацією, яка міститься на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі інтернет. Закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи, а також унеможливлює наявність корупційної складової. 
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103, установлено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Так, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає  Закон України від  5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт»  (далі - Закон                № 2344-III), відповідно до частини 12 статті 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини 1 та 4  статті 48 Закону № 2344-III,  закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно норм абзацу 3 частини 1  статті 60 Закону № 2344-III,  за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями  39  та  48  цього  Закону  - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги»,  визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з  приписамич. 2  ст. 29 Закону України «Про дорожній рух»,  з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879,  затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок № 879), відповідно до п.п.3-5-1 п.2 якого: великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у  пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;
Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у  пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2%.
Відповідно до змісту пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30  (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у  пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
У свою чергу, згідно пунктів 15, 16, 18, 20 Порядку № 879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Тож, з наведеного слідує, що при здійсненні габаритно-вагового контролю, здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Варто звернути увагу на те, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до  норм пункту 22.5 Правил дорожнього руху  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Згідно приписів пункту 5 Правил № 30, рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу, не надає права на рух автомобільними дорогами транспортних засобів з перевищенням виключно осьових навантажень без відповідного дозволу.
Пунктами 12, 13 Порядку № 879, визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у  пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року                      № 1567  (далі -Порядок № 1567), у відповідності до пункту 4 якого, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідачем було встановлено факт здійснення перевезення позивачем вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 7,3 % (7,707 тон), та, як наслідок, порушення транспортним засобом вимог  пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно частини 2  статті 132-1 КУпАП.
За змістом частини 2  статті 132-1 КУпАП,  відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
За матеріалами справи, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 марки DAF модель FTR XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який здійснював перевезення вантажу до м. Ніжина Чернігівської області, вул. Носівський шлях, 19-А, філія «Ніжинський Елеватор» СТОВ «Дружба Нова», вага його без навантаження становить 7700 кг, повна маса автомобіля 23400 кг.
Відповідно до товарно-транспортної накладної № 29 від 19 січня 2022 року, транспортний засіб DAF,  д.н.з.  НОМЕР_5 , з причіпом/напівпричіпом,  STAS, д.н.з. НОМЕР_2 ,  було завантажено кукурудзою, загальна маса (брутто) становила 43760 кг, тара 15400 кг, нетто 28360 кг.  Під час розвантаження вага транспортного засобу масса (брутто) становила 43790 кг (а. с. 26).
Відповідно до абзаців 5 та 6 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174  (далі - Порядок 1174), метадані повинні містити, окрім іншого, дані про дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.
Метадані - структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями (пункт 2 Порядку 1174).
Частинами 2, 3, 4  статті 283 КУпАП,  встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Крім того,  постанова  по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої  Наказом Міністерства інфраструктури України від               27 вересня 2021 року  № 512  (далі - Інструкція 512).
Відповідно до Додатка 1 Інструкції 512 в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).
Згідно  статті 251 КУпАП,  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255 цього Кодексу.
У контексті зазначеного, колегія суддів бере до уваги те, що оскаржувана постанова не містить категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, що надає підставі для обґрунтованого сумніву щодо врахування відповідачем вище перелічених критеріїв при встановленні факту перевищення визначених законодавством вагових норм та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Незрозумілим також є те, що постанова  серії ВМ № 00008597 від 20 січня 2022 року  містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації постанова не містить.
          Ключовим, що залишилось поза увагою відповідача, є відсутність в оскаржуваній постанові зазначення максимально дозволеної маси (ваги) транспортного засобу, від якої йде обчислення перевищення ваги, а також результатів зважування, тобто ваги транспортного засобу позивача, яку було зафіксовано в автоматичному режимі, водночас, зазначення в матеріалах справи про адміністративне правопорушення лише покеазника перевищення транспортного засобу на 7,3% (7.707 тон), не дає змогу визначити саме від якої ваги здійснювався обрахунок, при цьому, фотосвітлина, яка міститься у постанові, що оскаржується, також не дає можливості достовірно визначити ані категорію транспортного засобу, ані його тип, як наслідок, визначити максимально дозволену вагу (масу) трансопртного засобу, на чому також цілком обґрунтовано наголосив і суд першої інстанції. 
          Щодо доводів апелянта про те, що товарно-транспортна накладна не може бути доказом на підтвердження достовірності вказаної маси/ваги транспортного засобу з боку позивача, колегія суддів зазначає, що суд першої інсатнції не брав за основу показники товарно-транспортної накладної та ваги трансопртного засобу що вказана в ній, проте, з урахуванням наявних в ній даних, а також відсутності всіх необхідних елементів в постанові (максимально допустимої ваги, результатів взважування в кг/т), суд констатував наявність реального обґрунтованого сумніву в результатах габаритно-вагового порушення, та, як наслідок, наявності встановленої та доведеної вини позивача задля притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування, при цьому, не ставлячи під сумнів результати взважування чи наявність формальних/процедурних неточностей/порушень, а відсутність у справі втсановлених всіх фактичних обставин, які дають змогу перевірити та встановити наявність факту самого перевищення ваги трансопртного засобу.
За наслідком розгляду даного спору в суді першої інстанції, судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.
          Апелянт вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, позаяк, вбачається неспівмірність заявлених витрат з фактичними, а також, вказано на те, що представник позивача вже подавав до суду аналогічні за змістом позовні заяви, тобто, адвокату не потрбно було додатково вивчати нормативно правові акти та судову практику та визначати правову позицію.
          Колегія суддів зазначає, що сторона позивача просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у сумі 12000 грн, при цьому, судом було стягнуто 4000 грн.
На підтвердження суми витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду: ордер про надання правничої (правової) допомоги від 27 січня 2022 року серії АА              № 1162479 (а. с. 17), договір № 07/12-020/1 від 07 грудня 2020 року про надання правової допомоги (а. с. 43, 44), додаткову угоду № 6 від 24 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 07/12-020/1 від 07 грудня 2020 року (а. с. 90), акт прийому передачі наданих послуг відповідно до додаткової угоди № 6 від 24 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 07/12-020/1 від 07 грудня 2020 року (а. с. 91), рахунок від             24 серпня 2022 року № 2408/1 (а. с. 91 на звороті), платіжне доручення                                                 № P24A190970985D44088 від 24 серпня 2022 року (а. с. 92).
Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, колегія суддів дійшла висновку, що вартість витрат на професійну правничу допомогу, що присуджена до стягнення судом першої інстанції до стягнення з відповідача, є фактично понесеними та їх розмір є справедливим та пропорційним, беручи до уваги те, що справа є незначної складності, спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката.
Щодо зазначення апелянтом про те, що представник позивача вже подавав до суду аналогічні за змістом позовні заяви, тобто, адвокату не потрбно було додатково вивчати нормативно правові акти та судову практику та визначати правову позицію, колегія суддів вважає такі доводи не визначальними, адже участь адвоката у інших подібних спорах не може нівелювати ґарантоване процесуальним законом право сторони на стягнення понесених витрат на правничу допомогу, головним, є встановлення судом фактичне їх понесення через перевірку документального підтвердження, а також визначення суми до стягнення, яка б відповідала встановленим КАС України критеріям, з урахуванням чого, 4000 грн. не є завищеною сумою до стягнення та цілком відповідає принципам справедливості та обґрунтованості. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.
Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Решта тверджень та посилань в апеляційній скарзі колегією суддів не приймається  до уваги через їх необґрунтованість та непідтвердженість матеріалами справи.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.  

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2023 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Ганечко О.М.   
           
Судді                                                                                              Кузьменко В.В.

                                                                                                    Василенко Я.М.