УХВАЛА
29 травня 2023 року 
м. Київ
справа №640/17351/19
адміністративне провадження № К/9901/23763/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,
перевіривши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 09.07.2019 № 151.
У грудні 2019 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію індивідуального акта - рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 09.07.2019 № 151, яким притягнуто адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України - до моменту набрання чинності судового рішення по суті позовних вимог.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.01.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено повністю.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 04.08.2020 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.01.2020 скасував. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив частково: зупинив дію індивідуального акта - рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 09.07.2019 № 151 до набрання законної сили судовим рішенням, яким буде закінчено розгляд цієї справи.
Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 касаційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва задоволено. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 скасовано та залишено в силі ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.01.2020.
24.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20).
03.04.2023 до Верховного Суду від позивача надійшла заява від 02.04.2023 про доповнення заяви про роз`яснення постанови Верховного суду від 20.04.2021.
03.04.2023 до Верховного Суду від позивача надійшла заява (уточнена) від 03.04.2023 про доповнення заяви від 24.01.2023 про роз`яснення постанови Верховного суду від 20.04.2023, в якій позивач просив заяву від 02.04.2023 про доповнення заяви від 24.01.2023 про роз`яснення постанови від 20.04.2021 вважати такою, що не потребує розгляду. 
05.04.2023 до Верховного Суду від позивача надійшла заява від 05.04.2023 про доповнення заяви від 24.01.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021.Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20), з огляду на те, що судове рішення, за роз`ясненням змісту якого звернувся позивач, є чітким, зрозумілим та належним чином вмотивованим з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, це рішення не потребує реалізації через примусове виконання.
07.04.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із заявою від 06.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20).
Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2023 визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви від 06.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №    640/17351/19 (К/9901/23763/20). Заяву ОСОБА_1 від 06.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) повернуто.
12.04.2023 ОСОБА_1 в третій раз звернувся до Верховного Суду із заявами від 12.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20).
Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2023 повернуто заяви ОСОБА_1 від 12.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) без розгляду.
28.04.2023 ОСОБА_1 в четвертий раз звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20)/
Ухвалою Верховного Суду від 10.05.2023 визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви від 28.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №    640/17351/19 (К/9901/23763/20). Заяву ОСОБА_1 від 28.04.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) повернуто.
17.05.2023 ОСОБА_1 в п`ятий раз звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20), в якій, з урахуванням заяви від 17.05.2023 про уточнення пунктів 8 та 9 заяви (п`ятої) про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20), просить роз`яснити:
1) Як, з урахуванням того, що рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 застосовано вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI, що є очевидною ознакою протиправності рішення КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019, виявлення якої не потребує від об`єктивного неупередженого спостерігача/дослідника ані знання та дослідження матеріалів справи, ані знання законів, які регулюють адвокатську діяльність, слід розуміти та що означає умовивід постанови від 20.04.2021 «Верховний Суд зауважує, що КДКА м. Києва застосовано до заявника захід дисциплінарного впливу, який передбачений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»: і) чи як констатацію Судом беззаперечного та всім відомого факту, що Законом України від 05.07.2012 №   5076-VI передбачено можливість застосування за певних обставин такого виду дисциплінарного стягнення, як позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю; іі) чи твердження/висновок Суду, що КДКА м. Києва рішенням № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 було вжито/накладено покарання у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю, застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення у вигляді систематичного порушення правил адвокатської етики передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №   5076-VI? 
2) Як слід розуміти, та що означає умовивід постанови від 20.04.2021: «щодо визначеної позивачем підстави для забезпечення позову про наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення, Верховний Суд зазначає, що в цьому випадку наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно-правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову, за умов, що рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
3) Про яке з`ясування та яких фактичних обставин справи, яку оцінку належності, допустимості і достовірності та якого кожного доказу, якої достатності, якого взаємного зв`язку та яких наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, вказує вищенаведений умовивід постанови від 20.04.2021, як механізм/спосіб/процедуру виявлення ознак протиправності рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019, яким до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
4) Як слід розуміти, що означає, та на підставі якої норми права та/або норм якого закону зроблений умовивід постанови від 20.04.2021: «… саме існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої
підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача», за умов, що нормами частини 2 статті 150 КАС України визначено (далі цитата): забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю»?
5) Чи слід розуміти, що очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, не є самостійною безумовною підставою забезпечення позову, і таке забезпечення залежить від того, чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача?
6) Якщо очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, не є самостійною безумовною підставою забезпечення позову, і таке забезпечення залежить від того, чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, то якою нормою та якого закону передбачено таке високоінтелектуальне неправове викривлення змісту закону та збочення у застосуванні норми пункту 2 частини 2 статті 150 КАС України?
7) Якщо очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, не є самостійною безумовною підставою забезпечення позову, і таке забезпечення залежить від того, чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, і якщо існують закони, якими передбачено таке високоінтелектуальне неправове викривлення змісту закону та збочення у застосуванні норми пункту 2 частини 2 статті 150 КАС України, то у який спосіб слід вирішувати таку можливу (не) правову колізію, та або таку ж (не) правову можливу конкуренцію між легітимною нормою частини 2 статті 150 КАС України, та законами, які допустили збочення у застосуванні норми пункту 2 частини 2 статті 150 КАС України?
8) Як слід розуміти той факт, що Верховний Суд без з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, та не досліджуючи чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, вказав у постанові від 20.04.2021, що «оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києві, його зупинення в порядку забезпечення позову фактично указує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті»?
9) Чи слід розуміти той факт, що без з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, та не досліджуючи чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, Верховний Суд, вказуючи у постанові від 20.04.2021, що «оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києві, його зупинення в порядку забезпечення позову фактично указує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті», тим самим вказує/визнає той факт, що рішення КДКА м. Києві від 09.07.2019 № 151, є очевидно протиправним та має підлягати скасуванню?
10) Як слід розуміти та що означає умовивід постанови від 20.04.2021: «Верховний Суд наголошує на тому, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти», за умов, що рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
11) Як слід розуміти, що означає, та на підставі якої норми права та/або норм якого закону зроблений умовивід постанови від 20.04.2021: «…Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними. Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень», за умов, що в дійсності нормами частини 2 статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2)   очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю»?
12) За умов, що нормами частини 2 статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, як слід розуміти умовівід/твердження постанови про те, що «в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними?
13) За умов, що нормами частини 2 статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, як слід розуміти умовивід/твердження постанови про те, що «…обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень»?
14) Як слід розуміти, яким є зміст умовиводу постанови «Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що у відповідності до приписів статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прийняття КДКА рішення про зупинення права особи на зайняття адвокатською діяльністю автоматично зумовлює припинення її здійснення та розірвання відповідних договорів з клієнтами, що на переконання судової колегії є наслідками, які в разі задоволення цього позову в майбутньому буде неможливо усунути та привести правовідносини у попередній стан. Крім того, апеляційний суд урахував, що саме від здійснення індивідуальної адвокатської діяльності позивач отримує дохід, на що останній звертав увагу. Зазначені вище обставини у їх сукупності переконують колегію суддів у тому, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення КДКА може призвести до порушення його конституційного права на працю, суттєво вплинути на майнове становище та ділову репутацію, що істотно ускладнить або навіть унеможливить здійснення ефективного захисту та поновлення його прав і законних інтересів у разі визнання їх судом порушеними та задоволення цього позову. Разом з тим, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва від 09.07.2019 № 151, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України»?
15) Як слід розуміти, яким чином було враховано Судом при винесені постанови твердження « Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта», за умов, що за загальновідомою інформацією, починаючи із часів Руської Правди, Великої Ясси Чингісхана , Литовських Статутів - жодна державна/судова інституція/інстанція (включаючи суди інквізиції), жодної держави на територіях сучасної України, не мала права призначати вид покарання, можливість застосування якого за інкриміноване правопорушення, не була передбачена діючим законом того часу, а зазначеним Рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
16) Як слід розуміти, яким чином було враховано Судом при винесені постанови твердження: «Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта», за умов, що за загальновідомою інформацією, починаючи із часів Руської Правди, Великої Ясси Чингісхана , Литовських Статутів - жодна державна/судова інституція/інстанція (включаючи суди інквізиції), жодної держави на територіях сучасної України, не мала права призначати вид покарання, можливість застосування якого за інкриміноване правопорушення, не була передбачена діючим законом того часу, а зазначеним Рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
17) Як слід розуміти, якими є підстави, аргументи та мотиви із яких Судом при винесені постанови було зазначено: «Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. Ураховуючи вищенаведене, відповідно до статті 352 КАС України Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції»?
18) Які умовиводи, твердження, аргументи що могли слугувати Суду на користь висновку про законність ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2019 про відмову у зупинення рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019, слід розуміти під словосполучення «ураховуючи вищенаведене», за умов, що за загальновідомою інформацією, починаючи із часів Руської Правди , Великої Ясси Чингісхана , Литовських Статутів - жодна державна/судова інституція/інстанція (включаючи суди інквізиції), жодної держави на територіях сучасної України, не мала права призначати вид покарання, можливість застосування якого за інкриміноване правопорушення, не була передбачена діючим законом того часу, а зазначеним Рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
19) Якими конкретно є умовиводи, твердження, аргументи Суду про законність ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2019 про відмову у зупинення рішенням КДКА м. Києва №   151 від 09.07.2019 за умов, що за загальновідомою інформацією, починаючи із часів Руської Правди , Великої Ясси Чингісхана , Литовських Статутів - жодна державна/судова інституція/інстанція (включаючи суди інквізиції), жодної держави на територіях сучасної України, не мала права призначати вид покарання, можливість застосування якого за інкриміноване правопорушення, не була передбачена діючим законом того часу, а зазначеним рішенням КДКА м. Києва № 151 від 09.07.2019 до адвоката ОСОБА_1 вжито/накладено вид покарання (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю) застосування якого за інкриміноване адвокату правопорушення (систематичне порушення правил адвокатської етики) не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI?
Розглядаючи зазначену заяву ОСОБА_1 , Верховний Суд виходить з такого.
Питання роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) вже вирішувалося касаційним судом, про що постановлено ухвалу від 05.04.2023 та про що достеменно відомо позивачу. Таке неодноразове звернення з відповідною заявою свідчить про незгоду позивача з судовим рішенням, проте механізм, визначений статтею 254 КАС України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення.
У постанові Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) колегією суддів надано оцінку оскаржуваній у касаційному порядку постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020, з урахуванням обставин справи.
Постанова Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) є чіткою, зрозумілою та належним чином вмотивованою з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, у зв`язку з чим не було знайдено підстав для задоволення заяви позивача про роз`яснення судового рішення. 
Питання, на які ОСОБА_1 хоче отримати роз`яснення у порядку статті 254 КАС України, поставлені ним у такому аспекті, що вимагають від суду додаткового обґрунтування вже прийнятого рішення, а це діючим законодавством не передбачено і є неприпустимим.
Крім цього, колегія суддів Верховного Суду зауважує, що р роз`яснено може бути лише рішення, яке підлягає виконанню.
Вказаний правовий висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 234/17657/17.
Верховний Суд, приймаючи постанову від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20), нового рішення не приймав, а скасував рішення суду апеляційної інстанції, яким задоволено заяву про забезпечення позову, та залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1, 2, 9 частини третьої статті 2 КАС України верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є одними з основних принципів адміністративного судочинства.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.
Положенням частини першої статті 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 45 КАС України).
За змістом частини другої статті 45 КАС України перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Головною метою принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами є гарантування добросовісного використання учасниками справи своїх процесуальних прав, тобто з метою, для якої ці права надані, та у спосіб, визначений процесуальним законодавством, а також добросовісного виконання обов`язків, визначених законом або судом. Противагою добросовісності є зловживання процесуальними правами, яке має різні форми прояву та у кожному конкретному випадку потребує надання оцінки судом. Зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані дії або бездіяльність учасника справи, які характеризуються ознакою видимої юридичної правомірності, однак використовуються з метою, що є протилежною або не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація відповідного процесуального права або виконання обов`язку, визначеного законом або судом; сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій (бездіяльності), які складають зміст наданого процесуальним законодавством права (покладеного обов`язку), недобросовісно, у тому числі усупереч меті такого права або умисне використання процесуального права у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства, з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду або підриву довіри до судової гілки влади.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 від 17.05.2023, наведені в ній мотиви ґрунтуються виключно на його припущеннях та оціночних судженнях, а тому є безпідставними та свідчать про зловживання наданими законом процесуальними правами щодо повторного із аналогічних підстав подання заяви про роз`яснення судового рішення.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 45 КАС України).
Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви  позивача від 17.05.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №   640/17351/19 (К/9901/23763/20).
Керуючись статтями 2, 44, 46, 248, 327, 256 КАС України, Верховний Суд,  
УХВАЛИВ:
Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви від 17.05.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №   640/17351/19 (К/9901/23763/20).
Заяву ОСОБА_1 від 17.05.2023 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 (К/9901/23763/20) повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук ,
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду