УХВАЛА

08 червня 2023 року 
м. Київ 

справа № 480/12367/21
адміністративне провадження № К/990/18299/23  
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді   Мацедонська В.Е.,
перевіривши   касаційну скаргу   Головного управління Національної поліції в Сумській області
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року
та постанову   Другого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якій, з урахуванням розрахунку середнього заробітку, просив:
1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області №1884 від 02.11.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області»;
2) визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області №482 о/с від 03.11.2021 «По особовому складу»;
3) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області - начальника слідчого відділення з 04.11.2021;
4) стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 506,97 грн. за один день вимушеного прогулу з 04.11.2021 по день ухвалення судового рішення, а саме у розмірі 103421,88грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області № 1884 від 02.11.2021 року "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області". Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області № 482 о/с від 03.11.2021 року "По особовому складу", яким звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області - начальника слідчого відділення з 04.11.2021. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 103421 (сто три тисячі чотириста двадцять одна) грн. 88 коп.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головним управлінням Національної поліції в Сумській області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -   КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені   КАС України   підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
У тексті касаційної скарги скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі є застосування судами попередніх інстанцій норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
При цьому, у тексті касаційної скарги міститься посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 29.05.2018 року у справі №800/508/17, від 12.12.2018 року у справі №803/1907/16, від 17.07.2019 року у справі №806/2555/17, від 19.04.2021 року у справі №240/2677/20, від 12.05.2022 року у справі №260/1/19, від 14.07.2022 року у справі №520/1795/19, від 30.08.2022 року у справі №120/8381/20-а, від 07.02.2020 року у справі №260/1118/18, від 08.08.2019 року у справі №804/3447/17, від 02.10.2019 року у справі №804/4096/17.
При цьому, суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.
Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Посилаючись на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не конкретизує, які саме постанови Верховного Суду не були враховані судами попередніх інстанцій при вирішенні вказаного спору.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Проаналізувавши доводи скаржника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у силу положень пункту 1 частини четвертої         статті 328 КАС України, оскільки       у касаційній скарзі не зазначено норму права, яка застосована судом без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.
У решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені   статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до   КАС України   змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених   статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей   328,   330,   332 КАС України,
УХВАЛИВ:          
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.                  

Суддя Верховного Суду                                                                      В. Е. Мацедонська