УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 
Справа №286/2/22 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Категорія 32 Доповідач Борисюк Р. М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2023 року 
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №286/2/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», третя особа – Словечанська громада Житомирської області, про розірвання договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» на заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гришковця А.Л. у м. Овручі,

в с т а н о в и в :
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив розірвати договір оренди землі від 12.05.2015, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» на оренду земельної ділянки площею 1,0458 га, кадастровий номер 1824288200:04:000:0030, яка розташована на території Словечанської громади Овруцького району Житомирської області, а також скасувати запис про інше речове право №10785430 від 07.08.2015 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23633853 від 13.08.2015 щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0458 га, кадастровий номер 1824288200:04:000:0030 – орендар ТОВ «ВП «Полісся».
Позовна заява мотивована тим, що між його матір`ю ОСОБА_2 та ПП «Велідницьке» 12.05.2015 було укладено вищезгаданий договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років, який 13.08.2015 офіційно зареєстровано.
03.08.2018 реєстраційною службою Овруцького районного управління юстиції Житомирської області право оренди земельної ділянки на підставі додаткової угоди до договору оренди від 01.01.2018 було змінено із зазначенням нового орендаря – ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»».
ІНФОРМАЦІЯ_1 матір померла і він, отримавши свідоцтво про право на спадщину, в тому числі, і на дану земельну ділянку, повідомив про це орендаря.
Відповідно до п. п. 9, 11, 28, 38, 39, 43 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 666,37 грн у строк до 31 грудня поточного року, тобто один раз у рік. Орендодавець вправі вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації; дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором; умови розірвання договору в односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків ДПС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 , наданих Головним управлінням ДПС у Київській області за період 2019 – перше півріччя 2021 року ТОВ «ВП «Полісся»» нібито виплатило йому у квітні 2020 року 727,68 грн за оренду. Однак, це не відповідає дійсності. Будь-яких грошових коштів за оренду земельної ділянки він не отримував.  
Оскільки відповідачем не виконуються умови договору оренди землі в частині сплати орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою за 2018-2021 роки, він бажає розірвати вищевказаний договір.
Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року позов задоволено частково та розірвано договір оренди землі від 12.05.2015, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» на оренду земельної ділянки площею 1,0458 га, кадастровий номер 1824288200:04:000:0030, яка розташована на території Словечанської громади Овруцького району Житомирської області та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо оренди цієї земельної ділянки. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся», посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.
Товариство зазначає, що 09.09.2019 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину, тобто у нього виникло право власності на вказану земельну ділянку лише 09.09.2019 і саме з цього часу в нього виникає право звернутися до відповідача із заявою про сплату йому орендної плати за користування успадкованого ним майна, що він зробив через рік, тобто 19.10.2020. З огляду на положення пункту 11 договору оренди виплата йому орендної плати мала відбутися до 31.12.2020. Однак ОСОБА_1 порушив вищевказану норму в частині повідомлення платіжних реквізитів у своєму листі, що унеможливило направлення грошових коштів на його банківський рахунок.
В свою чергу, відповідач з метою виконання покладених на нього договором оренди обов`язків, намагався сплатити орендну плату іншим шляхом, а саме 15.12.2020 здійснив грошовий переказ через АТ «Укрпошта» на адресу позивача в сумі 3004,00 грн на поштове відділення 08132, яке обслуговує адресу його реєстрації і яке зазначене у позовній заяві. Сума коштів в 3004,00 грн складається із орендної плати за 2019-2020 роки. Саме ця сума вказана у Державному реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №535 від 27.08.2021, тільки вона вже без нарахованого податку, адже податок був сплачений відповідачем. І така сума податку була сплачена в четвертому кварталі, а не в четвертому місяці, як помилково вважає позивач і суд першої інстанції. Фактично нарахування і сплата податку відбулося в четвертому кварталі через те, що відповідач намагався сплатити борг в сумі 3004,00 грн, про що і міститься відмітка в довідці Державному реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №535 від 27.08.2021. Однак позивач з невідомих причин ці кошти не отримав і вони були повернуті.
Тобто, відповідач, станом на день порушення провадження у даній справі, не порушував права позивача в частині систематичної (два і більше разів) несплати коштів за оренду землі.
Крім того, у телефонних розмовах позивачу неодноразово наголошувалось, що в разі повідомлення ним банківських реквізитів, йому буде в повному обсязі сплачено орендну плату, однак останній категорично ухиляється від надання таких відомостей та від отримання грошових переказів іншим шляхом, що вказує на штучне створення перепон для сплати йому коштів. Відповідач в свою чергу акумулює грошові кошти за орендну плату до моменту належного успадкування за померлою ОСОБА_2 позивачем та надання ним банківських реквізитів для оплати, але останній таких відомостей не надає.
Також вважають помилковим посилання суду першої інстанції на виписки по надходженням по картковим рахункам і додатковим рахункам договору від 14.02.2017, адже судом не встановлювалося, чи надавав позивач відповідачу банківські реквізити таких карткових рахунків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу Товариства – без задоволення. 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» - адвокат Бутко Д.Г. в режимі відео-конференції підтримав доводи апеляційної скарги із наведених в ній підстав.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник третьої особи – Словечанської громади Житомирської області в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 12.05.2015 між орендодавцем – ОСОБА_2 та орендарем – ПП «Велідницьке», в особі директора Журавського Леоніда Васильовича, було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, кадастровий номер 1824288200:04:000:0030, площею 1,0458 га, що розташована на території Черевківської сільської ради. Строк дії договору – 10 років.
В п.п. 9-13 договору оренди сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 666 грн. 37 коп., або натуральній формі, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів, у кількості або вартістю (для послуг), яка є пропорційною до розміру орендної плати у грошовій формі. Строк внесення орендної плати - до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами або згідно відомості
Розмір орендної плати переглядається і раз на рік у разі:
- зміни умов господарювання, передбачених договором;
- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;
- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;
- в інших випадках, передбачених законом.
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання, в тому числі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.
У п. 39 договору зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Відповідно до п. 43 договору цей договір набирає чинності після його державної реєстрації (а.с.8-9).
Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №42206213 від 13.08.2015 вбачається, що за ПП «Велідницьке» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1824288200:04:000:0030, площею 1,0458 га, належної ОСОБА_2 . Підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі б/н від 12.05.2015 (а.с.11).
В подальшому на підставі додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 01.01.2018 новим орендарем зареєстровано ТОВ ВП «Полісся» (а.с.12).
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.13). 09 вересня 2019 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,0458 га, кадастровий номер 1824288200:04:000:0030, яка є предметом згаданого договору оренди (а.с.55-58). А 19.10.2020 він звернувся до ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» із заявою про розірвання вищевказаного договору оренди землі, на що листом директора ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»» Тростенюк №1271 від 11.11.2020 заявника було повідомлено про неможливість розірвання договору оренди землі від 12.05.2015, оскільки п. п. 36-38 вказаного договору відсутня така підстава для припинення чи зміни умов договору як смерть орендодавця, а згідно п.40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи також не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Одночасно ОСОБА_1 було надіслано 3 екземпляри Додаткової угоди про зміну договору оренди землі в частині «Орендодавця», та запропоновано повідомити письмово у найкоротший строк про її підписання чи відмову у підписанні, а також надіслати довідку про належні йому банківські реквізити для перерахування коштів за оренду землі (а.с.17).
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів, які б свідчили про виплату відповідачем позивачеві орендної плати відповідно до договору оренди землі суду не надано.  
Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.02.2022 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року, а також виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00032965523 від 14.02.2017 за період з 01.01.2020 по 21.07.2022 свідчать про відсутність зарахувань від ТОВ «ВП «Полісся» за орендну плату земельної ділянки на рахунок ОСОБА_1 . Таким чином, систематична несплата ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» Клименку В. М. орендної плати є підставою для розірвання спірного договору оренди землі та задоволення похідної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо оренди цієї земельної ділянки.
Проте погодитись із такими висновками місцевого суду неможливо з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2 ст. 651ЦК України).
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі».
Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). 
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначав підставою для розірвання договору факт систематичної несплати орендарем орендної плати, вказуючи при цьому, що Товариство фактично використовує належну йому земельну ділянку, за яку не сплачує орендну плату позивачу як власнику, починаючи з 2018 року. 
       Разом з тим, матеріалами справи підтверджено той факт, що правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності позивача на спірну земельну ділянку виданий 09 вересня 2019 року, тобто через дев`ять місяців після смерті попереднього орендодавця. 
Відповідно до змісту ст. 31 ч. 5 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України, тобто повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. 
       Однак, заява, яку позивач направив ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»» 19.10.2020, тобто через рік після оформлення права власності на спірну земельну ділянку (а.с.14), не містила інформації щодо банківських реквізитів позивача для перерахування коштів за оренду землі. 
        Отже, позивачем протягом року після прийняття спадщини, не вчинялись дії, передбачені ст. 31 ч. 5 Закону України «Про оренду землі» щодо належного сповіщення орендаря про своє право на земельну ділянку, яка передана в оренду, із наданням банківських реквізитів для перерахування Товариством орендної плати.
       Незважаючи на це, відповідачем 15.12.2020 було здійснено переказ грошових коштів в сумі 3004 грн на поштове відділення по місцю реєстрації ОСОБА_1 , як орендної плати за 2019-2020 роки (а.с.123-124). Та обставина, що позивач із незалежних від відповідача причин їх не отримав, не має правового значення для вирішення спору.
       Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності обставин систематичної невиплати орендної плати з вини відповідача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову про розірвання договору оренди земельної ділянки, тому рішення суду підлягає скасуванню в порядку п.п.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового – про відмову у задоволенні позову.
       Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому за приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» за подання апеляційної скарги підлягають компенсації за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» задовольнити.
Заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» компенсувати 5954, 40 грн судового збору за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 28 червня 2023 року.