П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2596/22-а 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Шаповалова Т.М. 
Суддя-доповідач:  Шидловський В.Б. 
11 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у  лютому  2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління  Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 025750005121 від 04.11.2021 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно п.б ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п.б ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.01 (дати реєстрації заяви про призначення пенсії на пільгових умовах).
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 025750005121 від 04.11.2021 року про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/2866/21-а від 19.05.2021 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
20 березня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 , а також матеріалів її пенсійної справи, з 20.10.1982 по 15.07.2003 позивач працювала "каменщиком" та муляром третього розряду в Трест площадка "Винницажилстрой".
20.10.1985 позивача прийнято "каменщиком 1-го розряда" в Трест площадку "Винницажилстрой".
03.12.1982 позивачу присвоєно каменщик 2-ого розряду.
В 1985 році Трест площадка "Винницажилстрой" комбінату "Винницапромстрой" перетворена в СМУ-1 треста "Винницапромстрой".
14.10.1985 позивачу присвоєно каменщик 3-ого розряду.
В зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці 31.08.1987 позивачу присвоєно 2 розряд "каменщика".
01.01.1989 СМУ-1 треста "Винницапромстрой" перетворено в СМУ-6.
23.06.1989 позивачу присвоєно кваліфікацію муляра 3 розряду.
05.05.1993 Орендне підприємство "Вінницябуд" перейменовано на колективне підприємство "Вінницябуд".
02.11.1992 позивачу присвоєно кваліфікацію муляра 4 розряду.
15.07.2003 позивач звільнена за угодою сторін.
09.01.2007 прийнята на роботу маляром-штукатуром в ТОВ фірма "Агроспецмонтаж".
28.02.2007 звільнена від роботи за згодою сторін.
09.03.2007 розпочато виплату допомоги по безробіттю;
02.08.2007 припинено виплату допомоги по безробіттю.
21.10.2020 позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Разом із тим, рішенням №025750004037 від 30.10.2020 позивачу відмовлено в призначенні відповідної пенсії, в зв`язку з недосягненням нею 60-річного віку.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від   19.05.2021 року у справі №120/2866/21-а адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №025750004037 від 30.10.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.10.2020 з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.
В решті позовних вимог, - відмовлено.
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від   19.05.2021 року у справі № 120/2866/21-а Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 21.10.2020 року та прийнято рішення  № № 025750005121 від 04.11.2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю загально встановленого пенсійного віку та необхідного пільгового стажу.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявника 57 років 06 місяців, необхідний страховий стаж становить 28 років, страховий стаж позивачки – 24 роки 01 місяці 05 днів (врахований по вересень 2020 включно). Результати розгляду документів доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди з вересня 1978 року по серпень 1979 року відповідно до відпрацьованих трудоднів, оскільки в довідці № 01-19/657 від 15.12.2018 року, виданій Об`єднаним трудовим архівом Літинського району прізвище заявниці вказано ОСОБА_2 , що не відповідає прізвищу, зазначеному у паспорті.
Додатково у рішенні прокоментовано, що органами Пенсійного фонду на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі № 120/2866/21-а, направлено запит на ТОВ "Будівельно-монтажне управління-6" щодо витребування уточнюючої довідки про пільговий характер роботи заявниці та копії наказів за результатами атестації робочих місць. Оскільки, довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи та копії наказів про атестацію робочих місць підприємством на надісланий запит не надано, підстави для врахування періоду роботи з 20.10.1982 по 15.07.2003, до пільгового стажу відсутні.
Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 26.01.1991 по 15.07.2003 на посадах каменяра та муляра, оскільки не проведена атестація робочого місця і позивачем до пенсійного органу не надано жодного доказу пільгового характеру роботи: зокрема уточнюючої довідки відповідно до Додатку №5 п.20 Порядку №637 до 21.08.1992 року, а також доказів того, що після 21.08.1992 атестація її робочого місця не проводилася. Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1978 по 23.07.1979, то судом першої інстанції зауважено, що відповідно до архівної довідки Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/658 від 15.12.2018, виданої на ім`я ОСОБА_3 , у цій довідці невірно вказано прізвище позивачки та відроблено менше трудоднів ніж зазначені мінімуми за роки 1978 (вересень-грудень) -1979 (січень-серпень). 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вказує на наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституції України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV  (далі - Закон №1058-IV)
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за  списком № 1  та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Згідно із п.2.2 ст.114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, визначеним вище, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - якщо вони народились з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого пунктом 2.2 статті 114 Закону №1058, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058:
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
За приписами п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеного  закону, постановою  Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно із п.п.1 та 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 цього Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим  постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1  та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105 (далі - Порядок №18-1).
Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами  праці  за  списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених    Кабінетом    Міністрів України, на посадах, що дають право на  призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років,  які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на  осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком  (далі  - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (п. 2 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (п.4 Порядку №18-1).
Згідно із п.4.1 Порядку №18-1 що при  призначенні  пенсії  за  віком  на пільгових  умовах  для зарахування  до  стажу,  який дає право на пенсію за віком на пільгових  умовах,  певного  5-річного періоду роботи  зі  шкідливими  і  важкими  умовами  праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути  підтверджене за результатами атестації.
Відповідно до п.4.2 Порядку № 18-1 результати атестації (як  вперше  проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу,  який дає право  на пенсію  за  віком  на  пільгових умовах,  впродовж  5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному  підприємстві  не  змінювались  докорінно  умов  і характер
праці (виробництво,  робота,  робоче місце),  що  дають  право  на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах  має  бути  проведена  позачергова атестація.
Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації  із визначенням правонаступника.
Згідно із п.4.3 Порядку № 18-1 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих  місць (442-92-п ), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується  весь  період  роботи  на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками (36-2003-п), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві  про  результати  проведення  атестації  та період  роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 11 Порядку №18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пункту 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є робота на посадах, зазначених у відповідних списках, підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 протягом повного робочого дня та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 .
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. 
Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги стосовно наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 26.01.1991 по 15.07.2003 на посадах каменяра та муляра, колегія суддів враховує наступне.
На підтвердження пільгового стажу позивачем надано копії таких документів, зокрема:
трудову книжку серії НОМЕР_1 , видану 24.08.1981 року, на ім`я ОСОБА_4 (мовою оригіналу);
архівну довідку Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/657 від 15.12.2018, видану на ім`я ОСОБА_3 , у якій вказано, що у документах КСП "Нива" с. Кулига за 1978-1979 значиться ОСОБА_3 , де вказано, що її трудовий стаж становив: 1978 – кількість відпрацьованих людиноднів - 113, встановлений мінімум 180, сума заробітку 327,49; примітка – вересень-грудень; за 1979 – кількість відпрацьованих людиноднів - 158, встановлений мінімум 180, сума заробітку 460,57; примітка –січень-серпень;
архівну довідку Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/658 від 15.12.2018, видану на ім`я ОСОБА_3 , де вказано, колгосп "40-річчя Жовтня" с. Кулига 23.02.1993 рішенням зборів уповноважених колгоспу реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) "Нива". Рішенням загальних зборів КСП "Нива" було реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ)   "Нива". Постановою Господарського суду Вінницької області від 24.12.2004 СТОВ "Нива" визнано банкрутом і ліквідовано. Документи з особового складу та основної діяльності здані в архів;
архівну довідку Державного архіву Львівської області № К-61 від 21.01.2019 року, видану на ім`я ОСОБА_1 , у якій вказано, що у документах Львівської республіканської школи кіномеханіків гр. ОСОБА_1 значиться ученицею з 01.09.1979 (наказ № 56 від 01.09.1979 про зарахування на навчання) по 23.07.1980 (протокол кваліфікаційної комісії № 690 від 23.07.1980 по випуску учнів 690-ї групи та присвоєння кваліфікації кіномеханіка другої категорії).
Водночас, у трудовій книжці позивача на останній сторінці наявний вклеєний витяг з наказу №133 від 17.11.1993 року КП "Вінницябуд" БМУ-6 "Про результати атестації робочих місць по умовах праці", відповідно до якого був затверджений список №2 Про пільгове пенсійне забезпечення /додаток №1. Виписка з додатка №1 - 12680 Муляр, постійно працюючий в бригаді мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад.  (а.с. 26). 
Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що даний доказ було долучено до позовної заяви, однак йому жодним чином не було надано належної правової оцінки в суді першої інстанції.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 в справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, відповідно до якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Зважаючи на те, що у позивача наявна трудова книжка з додатком витягу з наказу №133 від 17.11.1993 року КП "Вінницябуд" БМУ-6 "Про результати атестації робочих місць по умовах праці", відповідно до якого за результатами атестації посада позивача віднесена до Списку №2 і умови праці позивача не змінювалися, то колегія суддів вважає, що позивач подала належним чином оформлені документи, які підтверджують зайнятість на посаді, що відноситься до робіт з особливо шкідливими умовами праці за Списком № 2 в період з 26.01.1991 по 15.07.2003 і проведена згідно із зазначеним наказом атестація такого робочого місця підтвердила особливо шкідливі умови праці за Списком № 2. Відтак, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, що вказаний період роботи неможливо зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2.
Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду роботи з  вересня 1978 по  серпень 1979 періоду, то колегія суддів зазначає, що дійсно згідно з архівною довідкою Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/658 від 15.12.2018, виданої на ім`я ОСОБА_3 ,  у цій довідці невірно вказано прізвище позивача. 
Так, апелянт наполягає на тому, що при виготовленні архівної довідки № 01-19/658 від 15.12.2018 було допущено технічну описку у прізвищі позивача і виправлену довідку ОСОБА_1 не могла подати у встановлений законом строк до суду першої інстанції, у зв`язку із чим позивач клопоче про долучення довідки Літинського трудового архіву Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 14.09.2022 №01-19/631. 
Колегія суддів, з урахуванням вимог ч.4 ст.308 КАС України приймає до уваги вказану довідку та відзначає, що відповідно до долученої довідки Літинського трудового архіву Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 14.09.2022 №01-19/631 у документах колгоспу ім.40 річчя Жовтня с.Кулига за 1978-1979 роки значиться ОСОБА_1 , де вказано її трудовий стаж та заробітну плату.
Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з  вересня 1978 по  серпень 1979 періоду.
Слід також відзначити, що в апеляційній скарзі позивач зазначає про допущення описки у вимогах позовної заяви, які стосувалися дати подання заяви про призначення пенсі - "01.01.01", тоді як вірною датою подання заяви про призначення пенсії є "20.10.2020". 
Враховуючи те, що на час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 виповнилось 57 років та 6 місяців, її страховий стаж з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції становив понад 25 років, в тому числі стаж за Списком № 2 - більше 10 років (враховуючи період з 26.01.1991 по 15.07.2003, який необхідно зарахувати), тому вона набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати подання заяви, а саме з 20.10.2020.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 025750005121 від 04.11.2021 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправною та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
З метою відновлення порушеного права позивача, судова колегія  вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати позивачу пільгову пенсію за Списком №2 з 20.10.2020. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.   
З матеріалів справи слідує, що позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1500 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 2250 грн. Водночас, належними сумами судового збору за подання адміністративного позову є 992,4 грн. та за подання апеляційної скарги - 1488,6 грн., які у необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.  
Поряд з цим, позивач не позбавлена можливості звернутися за поверненням суми переплати судового збору у встановленому Законом порядку.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 025750005121 від 04.11.2021 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно із п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно із п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 20.10.2020 (дати реєстрації заяви про призначення пенсії на пільгових умовах).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн.   

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.