УХВАЛА 
30 червня 2023 року
м. Київ
справа № 314/4814/19
провадження № 51-5322ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
Не погоджуючись із зазначеними вище судовими рішеннями,  ОСОБА_4  поза межами строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.
Поважність пропуску строку касаційного оскарження засуджений аргументує тим, що хворів та продовжує хворіти (діагноз - Гіпертонічна хвороба II ст.).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України                      (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати                        у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.
Оскаржувану ухвалу Запорізького апеляційного суду проголошено 02 вересня                         2021 року.
З матеріалів провадження за скаргою вбачається, що копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року засудженому ОСОБА_4 вручено                        30 вересня 2021 року, тому останнім днем подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції для нього було 04 січня 2022 року (з урахуванням того, що останній день тримісячного строку, а саме 01 січня, припадав на неробочий день).
Проте ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою лише                              22 червня 2023 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, зокрема, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Наведені засудженим обґрунтування щодо необхідності поновлення йому строку на касаційне оскарження Суд не визнає поважними причинами з огляду на таке.
Верховний Суд виходить із того, що установлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Водночас ОСОБА_4 подав касаційну більше ніж через 1 рік після закінчення строку на касаційне оскарження для засудженого. 
Стосовно посилань засудженого на наявність поважних причин пропуску строку, то такі, на переконання колегії суддів Верховного Суду, не є слушними, оскільки з наданої засудженим виписки з його амбулаторної картки вбачається, що ОСОБА_4                 постійно отримує амбулаторне лікування у зв`язку з захворюванням (Гіпертонічна хвороба II ст.). Тобто, зазначена засудженим обставина щодо його захворювання, лікування якого здійснюється амбулаторно, не вказує на наявність об`єктивної непереборної причини, що ускладнювала чи унеможливлювала подання засудженим касаційної скарги у визначений строк.
Урахувавши викладене вище, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що засуджений не довів наявності поважних причин пропуску строку касаційного оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня                   2021 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
За таких обставин Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4  подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а наведені ним причини пропуску строку не є поважними.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня                 2021 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року залишити без задоволення.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_3