ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року	Львів	Справа № 260/3084/21 пров. № А/857/316/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року (головуючий суддя Гаврилко С.Є., м. Ужгород) у справі № 260/3084/21 за позовом ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 )    про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Мукачівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 01 січня 2008 року по 26 січня 2012 року; зобов`язати Мукачівський прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоди з 01 січня 2008 року по 26 січня 2012 року - січня 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі із 27 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року - січня 2008 року; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення із 27 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року - січня 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44; зобов`язати відповідачів, кожного окремо за свій період, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по день її фактичної виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44".
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що має право на отримання індексації за період з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, оскільки такий є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Апеляційні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) обґрунтовує відсутністю підстав для застосування січня 2008 року, як базового місяця, для індексації доходів за період з 27.01.2012 по 31.12.2015. Відповідно до Порядку 1078 та Закону №1282-ХІІ визначення базового місяця для нарахування індексації у період з 27.01.2012 по 31.12.2015 покладається на відповідача.
Апеляційна скарга Мукачівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) мотивована тим, що у рішенні суду першої інстанції не обґрунтовано застосування січня 2008 року, як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення. Зокрема, зазначає, що військові частини при нарахуванні індексації протягом 2008-2015 років керувались діючим законодавством. Вказує, що лише з 01 грудня 2015 року на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати підвищення тарифних ставок (окладів), а тому у відповідача відсутні підстави для застосування базового місяця  - січень 2008 року за період з 01.01.2008 по 31.12.2015.
Скаржники просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), у якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 по 31 грудня 2015 року перебував на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - військова частина НОМЕР_1 .
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21 грудня 2015 року № 248-ос ОСОБА_1 було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 31 грудня 2015 року.
ОСОБА_1 звернувся через представника з запитами до Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби та Чопського прикордонного загону про отримання карток грошового забезпечення з 2008 по 2015 роки.
Із наданих на його запити карток грошового забезпечення позивача встановив, що з 2008 року по 2015 рік індексація грошового забезпечення обчислена з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої та третьої  статті 9 Закону №2011-ХІІ  до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Абзацом 2 частини четвертої  статті 9 Закону №2011-ХІІ  встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено "Порядок проведення індексації грошових доходів населення", яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078). 
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема:
1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку  з індексацією за рахунок власних коштів;
2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У зв`язку з прийняттям  Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
У редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер.
У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 815/2590/18 зазначив, що при вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема  Закону № 2011-XII,  Закону № 1282-ХІ  та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга  статті 5 Закону №1282-ХІІ).
За таких обставин та правового врегулювання Верховний Суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Щодо періодів та базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 у період з 01 січня 2008 року по 26 січня 2012 року та Військовій частині НОМЕР_1 у період з 27 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року.
Позивач вважає, що базовим місяцем для нарахування йому індексації грошового забезпечення за вказані періоди має бути січень 2008 року.
Із копій особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 із Військової частини НОМЕР_2 із 2008 по 2012 роки вбачається, що виплачено індексації грошового забезпечення у 2008 році - 502,80 грн; у 2009 році - 428,45 грн; у 2010 році - 259,18 грн; у 2011 році - 181,14 грн; у 2012 році - 00,00 грн.
Відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_2 у період з січня 2008 по січень 2012 року позивачеві було нараховано індексацію грошового забезпечення у 2008 році - 603,81 грн, з них виплачено 502,80 грн, базовий місяць застосований січень 2008 рік; у 2009 році - 428,45 грн, базовий місяць застосований - березень 2009 рік; у 2010 році - 259,18 грн, базовий місяць застосований березень 2010 рік та червень 2010 року; у 2011 році - 181,14 грн базовий місяць застосований квітень 2011 року та жовтень 2011 року; у 2012 році - 00,00 грн.
Із копій особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 із Військової частини НОМЕР_1 із 2012 по 2015 роки рік вбачається, що виплачено індексації грошового забезпечення у 2012 році - 00,00 грн; у 2013 році - 00,00 грн.; у 2014 році - 882,16 грн; у 2015 році - 2772,16 грн.
Відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 у період з січня 2014 по грудень 2015 року позивачеві було нараховано індексацію грошового забезпечення в розмірі 4506,16 грн, а виплачено 3594,32 грн. при цьому базові місяці відповідачем 1 були застосовані: січень 2014 року, січень 2015 року, липень 2013 року, жовтень 2014 року та грудень 2014 року.
Як вбачається із довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 02 червня 2021 року № 127, ОСОБА_1 у 2012 році індексація грошового забезпечення не  виплачувалася, базовий місяць встановлювався квітень 2012 року; у 2013 року виплата індексації не проводилася, базовий місяць встановлювався квітень 2012 року; у 2014 році  виплата проводилася за червень, серпень та з жовтня по грудень в розмірі 822,16 грн при базовому місяці  вересень 2014 року; у 2015 році виплата проводилася з січня 2015 року по червень 2015 року в розмірі 2772,16 грн при базовому місяці - вересень 2014 року.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття  Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове  державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Тобто, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, яка діяла до 15.12.2015, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.
Порівняльний аналіз редакцій Порядку №1078 (чинних до 01.12.2015 та після 01.12.2015) дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: - до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати; - після 01.12.2015 - місяць збільшення тарифної ставки (окладу).
Крім цього, суд зазначає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від обставин проходження ним служби (підвищення або переміщення по службі, присвоєння чергових звань з підвищенням окладів тощо). Отже, обставини кожної справи є різними та встановлюються стосовно окремого військовослужбовця.
Оскільки місяць збільшення тарифної ставки (окладу) став базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення лише після 01.12.2015, то суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянтів, що застосування січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження служби позивача з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015, є помилковим.
Таким чином, підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця січня 2008 року немає. Крім того, до грудня 2015 року базовим місяцем для обчислення індексації був місяць, коли збільшувались складові заробітної плати, а не окладу.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 19 травня 2022 року у справі №380/11404/21.
Зазначена позиція, яка викладена у постановах Верховного Суду, згідно приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення даного спору.
Враховуючи наведене, відповідачі в періоди з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015 нарахували і виплачували позивачу індексацію грошового забезпечення відповідно до чинних нормативно-правових актів, відтак не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині оскарження дій відповідача щодо повноти нарахування індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення.
Відповідно не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по день її фактичної виплати, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстав для стягнення судових витрат на користь позивача немає.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 260/3084/21 скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар