ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2023 року	Львів	Справа № 344/5958/22 пров. № А/857/4319/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Гінди О. М., Курильця А. Р., 
з участю секретаря судового засідання –     Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року у справі №344/5958/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції – Домбровська Г. В.,
час ухвалення рішення – 01.02.2023 року, 
місце ухвалення рішення – м.Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – 01.02.2023 року,

                                                            в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення закрито.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №420782 від 02 червня 2021 року, складеного старшим ДОП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Петрунів І.В., зафіксовано, що 05 травня 2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Івано-Франківського РУП ГУНП щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Під час перевірки цей факт не підтвердився, інформація, викладена у зверненні (заяві) інформація щодо неправомірних дій вищевказаних осіб, неправдива. Таким чином, позивачем порушено ст.183 КУпАП. Зазначає, що вказаний протокол був підставою прийняття відповідачем оскаржуваної постанови №08/516 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2021 року старшим ДОП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Петрунів І. В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №420782, яким зафіксовано, що 05 травня 2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся із зверненням до Івано-Франківського РУП ГУНП щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Під час перевірки цей факт не підтвердився, інформація, викладена у зверненні, неправдива.
30 червня 2021 року адміністративною комісією при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради винесено постанову №08/516 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення №08/516 від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся у суд з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено, чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення саме 05 травня 2021 року о 09:30 год., чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП України, як і не встановлено дійсних обставин справи; представником відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення його до відповідальності та відсутності доказів вчинення ним правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП, а тому постанова №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно зі ст.9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Відповідно до п.15 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затв. наказом МВС України №1376 від 06.11.2015р., до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно зі ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Ст.183 КУпАП передбачає, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).
Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою №08/516 від 30 червня 2021 року, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, відповідачем зазначено, що 05 травня 2021 року о 09:30 год. написання звернення та повідомлення про вчинення неправомірних дій щодо нього (не впускають в будинок по АДРЕСА_1 та не дозволяють забрати речі) з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак даний факт не підтвердився (а.с.32). Ці обставини відповідач ототожнив із здійсненням позивачем завідомо неправдивого виклику поліції.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 завідомо неправдивого виклику поліції 05 травня 2021 року о 09:30 год. матеріали справи не містять.
При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, завідомо неправдивий виклик поліції був здійснений ОСОБА_1 шляхом написання на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Івано-Франківській області звернення від 28 квітня 2021 року (реєстр. інд. Т-17 від 28.04.2021 року), в якому заявник посилався на неналежну роботу правоохоронних органів з приводу його звернень щодо перешкоджання користування майном, викрадення його речей, погроз фізичною розправою тощо (а.с.60).
Крім того, зі змісту рапорту ст.дільничного офіцеру поліції відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП капітана поліції Ірини Петрунів б/н б/д та Довідки за результатами проведення перевірки б/н б/д (а.с.65-66) у ході проведення перевірки факт, викладений у заяві гр. ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження, інформація не правдива.
Однак вищезазначені документи стали підставою для складання щодо позивача протоколу за ст.183 КУпАП та направлення його до відповідача і в подальшому прийняті останнім за основу при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП та зазначає наступне.
За змістом ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ч.55 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Матеріалами справи стверджується, що 28 квітня 2021 року позивач звернувся до органу поліції із зверненням, у якому виклав доводи щодо неналежної роботи правоохоронного органу за його попередніми зверненнями, покликався на перешкоджання йому у користуванні його майном з боку конкретних зазначених у зверненні осіб, викрадення та знищення його речей, погроз фізичною розправою тощо, тому просив вжити відповідних процесуальних заходів, спрямованих на недопущення подальшого порушення його прав (а.с.60). Це звернення 30 квітня 2021 року за вих. №5654/108/24/02-2021 (а.с.68) було перенаправлено за належністю до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області для реєстрації в ІТС НПУ (журналі єдиного обліку) і прийняття рішення згідно з чинним законодавством.
Зі змісту висновку дільничного інспектора вбачається, що інформація, повідомлена ОСОБА_1 неправдива та не знайшла свого підтвердження.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, викладена у рапорті дільничного інспектора інформація щодо непідтвердження обставин звернення ОСОБА_1 є недостатньою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП, так і не є аналогічним щодо факту написання звернення до правоохоронного органу із здійсненням завідома неправдивого виклику поліції.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для встановлення у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Разом з тим, звернення ОСОБА_1 на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 28 квітня 2021 року (реєстр. інд. Т-17 від 28.04.2021 року), у якому заявник посилався на неналежну роботу правоохоронних органів щодо його звернень щодо перешкоджання користування майном, викрадення його речей, погроз фізичною розправою тощо, як правильно зазначив суд першої інстанції, не може вважатися завідомо неправдивим викликом поліції, та не може бути кваліфіковано за ст.183 КУпАП.
Крім того, ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.76 КАС України).
За приписами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів зауважує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено, чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення саме 05 травня 2021 року о 09:30 год., чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП України, як і не встановлено дійсних обставин справи.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у постанові обставин.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП, а тому постанова №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 268, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-
                                                         п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року у справі №344/5958/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 03 травня 2023 року.