Номер провадження: 22-ц/813/5206/23 Головуючий у 1-й інстанції: Шенцева О.П.
Єдиний унікальний номер судової справи:522/13894/22 Доповідач Базіль Л. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2023 року                                                                  м. Одеса
       Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,
       суддів: Воронцової Л.П.,
                                        Кутурланової О.В.,
       секретар                          Кузьміч Г.Р.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року, постановлену у складі судді
Шенцевої О.П. у справі №522/13894/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення
                            ВСТАНОВИВ:
       Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
       19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до  ОСОБА_2 про виселення.
       Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яку особисто купив на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №3-157 від 18.01.2003 року. З кінця 2010 року у вказаній квартирі проживає без реєстрації відповідачка ОСОБА_2 , яку поселила його дружина, так як у той час між ними були дружні стосунки. Жодних договірних відношень, він як власник квартири з сім`єю ОСОБА_3 не мав, грошей не отримував, договорів не підписував. 
       Посилаючись на те, що наразі вказана квартира необхідна йому для власного проживання, а відповідачка відмовляється у добровільному порядку звільнити квартиру та вивезти особисті речі, просив суд виселити 
 ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .
       Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, що переглядається в апеляційному порядку.
       Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення залишено без розгляду на підставі пункту 11 частини першої статті 257 ЦПК України.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у провадженні суду вже перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , предметом якої є її виселення з квартири АДРЕСА_1 , а тому в порядку 
п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України позов підлягає залишенню без розгляду.
       Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись із ухвалою суду про залишення позову без розгляду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив його позов без розгляду з підстав визначених п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки підстави позову у цій справі і у справі №522/22826/21 можуть бути різними. 
       Зазначає, що у межах іншої справи №522/22826/21 предметом позову є усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виселення відповідачів та вселення позивача. При цьому зазначає, що указана справа не розглядається, провадження у ній зупинено.
       Вказує, що суд закриває провадження у справі, якщо у позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. 
       У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц.
       Позиція відповідачки на стадії апеляційного перегляду справи.
       У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гайдай О.В., який діє від імені ОСОБА_2 посилаючись на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду від 14.02.2023 року без змін.
       Апеляційний розгляд.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення на підтримання доводів викладених в апеляційній скарзі.
       Представник відповідачки ОСОБА_2 , адвокат Гайдай О.В. у апеляційному суді заперечив проти задоволення апеляційної скарги, покликаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а також заперечив проти задоволення клопотання ОСОБА_1 про повернення відзиву поданого на апеляційну скаргу, пояснивши, що вимоги ст.360 ЦПК України щодо надсилання копії відзиву на адресу позивача виконанні, а саме по собі не надсилання позивачу копій його позовних заяв поданих до суду не є підставою для повернення відзиву, оскільки зазначені копії документів наявні у ОСОБА_1 .
       Позиція апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
       Обставини справи.
       З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2021 року
 ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 , предметом якого є усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , виселення відповідачів та вселення позивача. Підставами позову заявник зазначив те, що він є власником зазначеної квартири, у 2010 році до нього звернулася його дружина з проханням заселити до квартири її знайому ОСОБА_8 , яка мала труднощі з житлом. Однак не дивлячись на відсутність будь-яких договірних відносин з
відповідачами, останні без будь-якої правової підстави продовжують проживати у його квартирі, тим самим чинять перешкоди у користуванні власністю. З посиланням на положення ст. 319,321,391 ЦК України, позивач просив захистити його порушене право власності. 
       17 грудня 2021 року за вказаною позовною заявою, Приморським районним судом м. Одеси у складі судді Абухіна Р.Д. постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі №522/22826/21 (а.с. 23).
       24 серпня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/22826/21 зупинено провадження до припинення перебування ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України або припинення дії в Україні воєнного стану (а.с 24). Відомості про те, що зазначена ухвала суду оскаржувалася у апеляційному порядку відсутні. Згідно відомостей, відображених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, указана ухвала набрала законної сили 24.08.2022 року.
       19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у межах якого судом постановлено оскаржувану ухвалу, до ОСОБА_2 , предметом якого є виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 . Підставою позову заявник зазначив, що він є власником вказаної квартири, в якій з кінця 2010 року проживає ОСОБА_2 , з якою він не укладав будь-яких договорів щодо проживання у цій квартирі, кошти за оренду житла не отримував, та самостійно сплачував гроші за комунальні послуги. Зазначав, що наразі квартира йому потрібна для особистого проживання у ній. Його неодноразові вимоги звільнити квартиру та вивезти речі, передати ключі від дверей квартири, а також сплатити заборгованість за комунальні послуги, відповідачка не виконала, продовжує проживати у квартирі. Покликаючись на положення
 ст. 317,319 ЦК України, ст.9,98,99,169 ЖК України, просив суд задовольнити його вимоги.
       Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.
       За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.        
       Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам закону відповідає.
       Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, своє рішення з посиланням на п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України, місцевий суд мотивував тим, що у провадженні суду вже перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , предметом якої є виселення з квартири 
АДРЕСА_1 .
       Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та відповідають фактичним обставинам справи. 
       Відповідно до пункту 11 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. 
       Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. 
       У відповідності до приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
       У постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року в справі 
№ 146/318/20, від 13 вересня 2021 року у справі № 296/10940/20 зроблено висновок, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
       У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. 
       Перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет їх обґрунтованості, апеляційним судом установлено, що у справі №522/22826/21 та у справі 522/13894/22 підставою звернення позивача до суду є проживання відповідачки без достатньої правової підстави у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності та відмова відповідачки у добровільному порядку звільнити цю квартиру. У справі №522/22826/21, і у справі №522/13894/22 позивачем заявлено вимогу до відповідачки 
 ОСОБА_2 про її виселення зі спірної квартири.
       Таким чином, позовні вимоги як у справі №522/22826/21, так і у справі № 522/13894/22 обґрунтовуються одними і тими ж обставинами, з однією і тією матеріально-правовою вимогою до відповідача ОСОБА_2 .
       Отже, предмет та підстава позовів у даній справі та у справі 
№ 522/22826/21 є тотожними, а тому висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 без розгляду у зв`язку із тим, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться інша справа до того самого відповідача, з тим самим предметом і з аналогічних підстав, є правильним.
       Висновки районного суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеними у постановах, що зазначені заявником в апеляційній скарзі.
       Апеляційний суд відхиляє, наведені доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.
       Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи 
апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування 
ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу
 ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду
 м. Одеси від 14 лютого 2023 року без змін.
       Повний текст постанови складено 11.04.2023 року. 
       Керуючись ст.374,375,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                 ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
       Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

       Головуючий                                                        Л.В. Базіль

       Судді:                                                                Л.П. Воронцова
                                                                               О.В. Кутурланова