П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/5692/22	
Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2022 року адвокат Рудик Марк Романович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі – ГУНП в Миколаївській області) в якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати наказ від 15.11.2022 № 1539 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
-          визнати протиправним та скасувати наказ від 18.11.2022 № 773 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з посади старшого інспектора взводу № 3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
-          поновити на посаді старшого інспектора взводу № 3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області;
-          стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

19 грудня 2022 року ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі.

Далі, після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції, дійшовши висновку, що позов ОСОБА_1 подав з порушенням строку звернення до суду, ухвалою від 27 січня 2023 року залишив його без руху, надавши строк п`ять днів для подання заяви про поновлення строку звернення до суду.
Мотивом залишення позову без руху, на думку суду, є Закон України від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», який ухвалений з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану».
Як зазначив суд, даним Законом внесено зміни, зокрема, щодо строку оскарження поліцейськими звільнення. Даний Закон набрав чинності з 01 травня 2022 року.
Так, з 01 травня 2022 року, у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення (абзац 2 частини 4 статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут).
Оскільки позивач був ознайомлений з оскаржуваним наказом від 18.11.2022 № 773 о/с «По особовому складу» про звільнення його зі служби в поліції 18.11.2022, а позов ним поданий 15.12.2022, то 15-ти денний термін на його оскарження сплинув.

02 лютого 2023 року адвокат Рудик М. Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.
При цьому, адвокат не наводив будь-яких поважних причин пропуску 15-ти денного строку звернення до суду з даним позовом, а зазначав лише те, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 КАС України.
На його думку, саме цією процесуальною нормою необхідно керуватися при дослідженні питання щодо строку звернення до суду у спірних правовідносинах, а не нормою матеріального права, яка передбачена частиною 4 статті 31 Дисциплінарного статуту.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі частини 3 статті 123 КАС України, оскільки підстави для поновлення строку, вказані у заяві, визнані неповажними.
Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із того, що КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним, зокрема, частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Тому, суд першої інстанції керувався вимогами абзацу 2 частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту, в редакції Закону України від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», який передбачає оскарження наказу про звільнення у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з відповідним наказом.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаржник вважає, що ним не пропущений строк звернення до суду з даним позовом, оскільки строк, протягом якого особа може звернутися до суду у відносинах публічної служби, становить один місяць і такий строк передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.
Скаржник указує, що частина 5 статті 122 КАС України є процесуальною нормою, у той час як частина 4 статті 31 Дисциплінарного статуту щодо строку оскарження наказу про звільнення є нормою матеріального права.
Як приклад, скаржник навів постанову Верховного Суду складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року (справа №580/3469/19), де зроблено правовий висновок з питання щодо застосування строку звернення до суду, встановленого нормою процесуального права, який відрізняється від такого строку, встановленого нормою матеріального права.
Так, критерієм для виокремлення правових систем з переваженням юридичного процесу є пріоритетність у правовому регулюванні процесуальних правил, які передують появі норм матеріального права. Можна допускати відступ від правила застосування тієї норми, яка закріплена у відповідній галузі, і обирати норму іншого акта у випадках, коли вона покращує правове положення суб`єктів.

ГУНП в Миколаївській області, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та безпідставною, оскільки суд першої інстанції не допустив ані порушення норм матеріального права, ані порушення норм процесуального права, а тому просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Доводи відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції, які зводяться до того, що з 01.05.2022 звільнення зі служби поліцейський має право оскаржити протягом 15 днів з дня ознайомлення з відповідним наказом по особовому складу.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Сторони були сповіщені про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Так, ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття апеляційного провадження поштою 07 квітня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відстеженням на офіційному сайті «Укрпошта» по трекінгу 6504521022680.
ГУНП в Миколаївській області отримало ухвалу про відкриття апеляційного провадження в електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 01.03.2023 (а.с.168).

Матеріали справи свідчать, що наказом ГУНП в Миколаївській області №1539 від 15.11.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області», за вчинення дисциплінарного проступку до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Того ж дня, ОСОБА_1 ознайомили з даним наказом та він отримав його копію. Про це свідчить його підпис на цьому наказі (а.с.117-120).

На підставі даного наказу від 15.11.2022, ГУНП в Миколаївській області прийняло наказ №773о/с від 18.11.2022 «По особовому складу» про звільнення з 18.11.2022 ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції).
Цей наказ позивач отримав 18.11.2022 про що свідчить його підпис та ним не заперечується (а.с.122).

Не погоджуючись зі спірними наказами, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду, подавши 15.12.2022 даний позов, тобто через 27 календарних днів після ознайомлення з наказом №773о/с від 18.11.2022 «По особовому складу».

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Колегія суддів наголошує, що ключовим та, відповідно, спірним питанням, у межах цієї справи, є застосування 15-ти денного або місячного строку звернення до суду про оскарження спірних наказів про звільнення поліцейського.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів керується таким.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

15.03.2022 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» за №2123-ІХ.
Даним Законом внесено зміни до Дисциплінарного статуту шляхом доповнення його новим розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Даний Закон набрав чинності з 01.05.2022.

Так, з 01.05.2022 частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, враховуючи викладене, маємо таку ситуацію, коли КАС України передбачає строк оскарження спірних наказів – місяць, а Дисциплінарний статут – 15 днів. Обидва строки починають свій відлік з дня ознайомлення з відповідним наказом.

08 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову (справа №120/7567/22) за аналогічними обставинами справи, де дійшов такого висновку.
У випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.
При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі «Ніколова проти Болгарії» № 7888/03 тощо).
У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.
Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, «молодша норма» припиняє суперечливу до неї «старшу»: цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Отже, за аналогічних обставин справи, Верховний Суд указав, що застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, затверджений Законом України, яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України, не відповідають правовому висновку Верховного Суду, який, відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України, повинен бути врахований судом.

До того ж, 04 квітня 2023 року від ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги, які він оформив як додаткові пояснення. Суть даних доповнень полягає у тому, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду після початку розгляду справи по суті, що суперечить вимогам частини 2 статті 240 КАС України.
Однак, відповідно до вимог частини 1 статті 303 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.
Частина 2 статті 303 КАС України передбачає, що у разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Враховуючи, що відповідні доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 подав з порушенням строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а також те, що ним не подано доказів надсилання копії відповідних доповнень ГУНП в Миколаївській області, суд апеляційної інстанції не враховує такі доповнення.

Також слід указати, що за подання даної апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №40282553 від 09 лютого 2023 року (а.с.151).
Однак, за правилами пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі – Закон №3674) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі – у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Враховуючи, що дана справа стосується стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, позивач не повинен сплачувати судовий збір в тому числі і за подання апеляції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №3674 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вказані норми Закону №3674, колегія суддів вважає необхідним повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання даної апеляційної скарги в сумі 2684 грн. з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу – залишити без змін.
Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. згідно квитанції до платіжної інструкції №40282553 від 09 лютого 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           С. Д. Домусчі

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 13.04.2023.