Ухвала
 
27 квітня 2023 року
місто Київ
 
справа № 758/17690/21
провадження № 61-5182ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного університету інфраструктури та технологій про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернулася до суду з позовом до Державного університету інфраструктури та технологій (далі - ДУІТ), у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ ректора ДУІТ Брайковської Н. С. від 15 листопада 2021 року № 529/01-03/05 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача поновити на роботі ОСОБА_1 шляхом допуску її до роботи на посаді старшого викладача кафедри господарського та транспортного права юридичного факультету Інституту управління, технологій та права (далі - ІУТП);
- стягнути з ДУІТ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення (допуску до роботи) та в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 21 червня 2022 року Подільський районний суд міста Києва залишив без задоволення позов ОСОБА_1 .
Постановою від 09 березня 2023 року Київський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року - без змін.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 10 квітня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначила те, що:
- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21, щодо правомірності встановлення обмежень права на працю стосовно осіб, які не пройшли обов`язкового профілактичного щеплення від COVID- 19;
- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях не врахували, що відсторонення від виконання посадових обов`язків відбулося у перший день виходу заявника із декретної відпустки, тобто відбулося без належного попереднього повідомлення;
- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях не врахували, що матеріали справи № 758/17690/21 не містять доказів ухилення ОСОБА_1 від проведення їй вакцинації.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначила ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Подільського районного суду міста Києва цивільну справу № 758/17690/21 за позовом  ОСОБА_1 до Державного університету інфраструктури та технологій про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак