Постанова 
Іменем України                                  
 
07 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 756/3912/22
 
провадження № 61-4833св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),                  Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року у складі колегії суддів:                Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., Гуля В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом                                               до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») про стягнення безпідставно збережених грошових коштів, інфляційних втрат та три проценти річних.
 
Позовна заява мотивована тим, що між ними 28 грудня 2007 року укладено кредитний договір № 020-2915/840-0161, за умовами якого вона отримала кредитні кошти у сумі 80 000 доларів США. Кредитне зобов`язання, окрім іншого, забезпечувалось договором іпотеки, згідно з яким вона передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2013 року у справі № 0907/5270/2012 позов АТ «Універсал Банк» до неї та поручителя ОСОБА_2 задоволено і стягнуто з них в солідарному порядку на користь АТ «Універсал Банк» 626 529,37 грн й 3 326,30 грн судових витрат.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року у справі № 344/10664/15-ц позов АТ «Універсал Банк» неї та ОСОБА_2 частково задоволено та стягнуто з них солідарно три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у сумі 43 925,72 грн. та 119,70 грн судового збору. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року це рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом скасоване, у цій частині ухвалене нове рішення про стягнення з них на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн, заборгованості за кредитним договором та 4 019,40 грн. судового збору.
На виконання вказаних судових рішень Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції (далі - ДВС ГТУЮ) в Івано-Франківській області були відкриті виконавчі провадження.
У ході виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з неї                                   626 529,37 грн проведено опис належного їй майна, що складає предмет іпотеки АТ «Універсал Банк», а саме: квартири АДРЕСА_1 .                          У подальшому вказане майно передано для реалізації на електронних торгах Державному підприємству (далі - ДП) «СЕТАМ».
За результатами проведення трьох електронних торгів вказане майно реалізоване не було. У зв`язку з наведеним, згідно з постановою державного виконавця та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13 березня 2018 року належну їй квартиру було передано у власність                      АТ «Універсал Банк» за ціною третіх торгів, що становить 1 338 060,5 грн. 
У подальшому, постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 344/10664/15-ц було скасоване рішення Апеляційного суду                              Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року та залишено в силі рішення Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року у цій справі.
З огляду на викладене, загальна сума її боргу перед банком становила                            673 901,09 грн, а її квартиру було передано банку за 1 338 060,50 грн.
23 травня 2022 року вона звернулась до банку з вимогою про повернення різниці коштів, однак відповіді не отримала.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з банку на свою користь безпідставно утримувані грошові кошти у розмірі 664 159,41 грн та нараховані на підставі частини другої статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання три проценти річних у розмірі                                      59 828,94 грн та інфляційні втрати у розмірі 362 670,89 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанцій
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року у складі судді Шролик І. С. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанцій мотивовано тим, що вартість предмету іпотеки на час реалізації (передачі майна у власність стягувачу) у розмірі                                       51 622,7 доларів США є навіть меншою розміру заборгованості позичальника, виходячи з валюти кредитування - 78 432,84 доларів США. Тому відсутні будь-які правові підстави для стягнення з банку різниці у вартості, яка утворилась виключно через механізм девальвації гривні та недобросовісні дії боржника з приводу довготривалого невиконання рішення суду.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року,                               з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти у розмірі 664 159,41 грн, інфляційні втрати у розмірі 362 670,89 грн та 3% річних у розмірі 59 828,94 грн, а всього - 1 086 659,24 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки судові рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 були ухвалені в гривні, то висновок районного суду про вартість майна по співвідношенню до заборгованості в доларах США, є помилковим.
Оскільки належну позивачу квартиру було передано у власність банку за ціною, яка перевищує заборгованість, то банк мав повернути їй різницю, з урахуванням платежів, передбачених статтею 625 ЦК України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2023 року до Верховного Суду,                                        АТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що на час передачі нерухомого майна банку сума заборгованості перевищувала його вартість, а майно було передано за відповідним актом державного виконавця, який є чинним та ніким не скасований.
Вважає, що не можна вважати майно, яке було передано в межах виконавчого провадження з виконання судового рішення про стягнення заборгованості безпідставно набутим, а отже, до цих правовідносин неможливо застосовувати статтю 1212 ЦК України.
Вказує про неправильне нарахування апеляційним судом сум, передбачених статтею 625 ЦК України, з наступного дня після прийняття Верховним Судом відповідного рішення, оскільки позивач звернулася до банку з вимогою про повернення різниці між вартістю майна та сумою боргу тільки через 3 роки. А тому ця сума має обчислюватися з дати вимоги до банку.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У травні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савчук Р. Р., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що її доводи є безпідставними та не спростовують правильність та законність правових висновків апеляційного суду, який забезпечив повний та всебічний розгляд справи, ухваливши законне та обґрунтоване судове рішення, яке просить залишити без змін, а касаційну скаргу банку - без задоволення.
 
Доводи особи, яка подала додаткові пояснення у справі
 
05 червня 2023 року представник АТ «Універсал Банк»- адвокат           Мурончик В. О. подав пояснення у справі.
 
Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені             у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня               2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подані представником АТ «Універсал Банк»- адвокатом Мурончиком В. О. пояснення у справі, як такі, що подані з порушенням вимог ЦПК України.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року зупинено виконання оскаржуваного судового рішення.
 
04 травня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» 28 грудня 2007 року укладено кредитний договір № 020-2915/840-0161, за умовами якого ОСОБА_1 отримала від банку кредитні кошти у сумі 80 000 доларів США.
 
З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання, між сторонами 28 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2013 року у справі № 0907/5270/2012 позов банку до неї та поручителя ОСОБА_2 задоволено і стягнуто з них в солідарному порядку на користь                                        АТ «Універсал Банк» 626 529,37 грн та 3 326,30 грн судових витрат.
 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року у справі № 344/10664/15-ц позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 ,          ОСОБА_2 частково задоволено та стягнуто три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у сумі 43 925,72 грн. та 119,70 грн судового збору. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року це рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом скасоване та в цій частині ухвалене нове рішення про стягнення з них на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн, заборгованості за кредитним договором та 4 019,40 грн. судового збору.
 
На виконання вказаних судових рішень Івано-Франківським міським відділом ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області були відкриті виконавчі провадження, а саме:
- ВП № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 626 529,37 грн, згідно з рішенням Івано- Франківського міського суду від 14 березня 2013 року у справі № 0907/5270/2012;
- ВП № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 43 925,72 грн, згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року у справі                       № 344/10664/15-ц;
- ВП № НОМЕР_3 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором у сумі 838 285,63 грн та 4 019,40 грн судового збору, згідно з рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року по цій же справі.
 
Аналогічно відносно поручителя ОСОБА_2 також були відкриті виконавчі провадження.
 
У ході виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1               626 529,37 грн. проведено опис належного їй майна, що є предметом іпотеки АТ «Універсал Банк», а саме: квартири АДРЕСА_1 .                                    У подальшому вказане майно передано для реалізації на електронних торгах ДП «СЕТАМ».
 
За результатами проведення трьох електронних торгів вказане майно реалізоване не було. У зв`язку з наведеним, згідно з постановою головного державного виконавця Кузика І. І. від 13 березня 2018 року № НОМЕР_1 та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13 березня 2018 року належну позивачу квартиру передано у власність АТ «Універсал Банк» за ціною третіх торгів, що становить 1 338 060,50 грн. Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С. В. 20 березня 2018 року АТ «Універсал Банк» видане відповідне свідоцтво на право власності на вказане житлове приміщення.
 
Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі                                           № 344/10664/15-ц було скасоване рішення Апеляційного суду                                    Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн, заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором за період з 15 лютого                2012 року до 15 липня 2015 року та 4 019,40 грн судового збору. При цьому Верховний Суд залишив в силі рішення Івано-Франківського міського суду у цій справі від 16 листопада 2015 року, згідно з яким було стягнуто лише                  43 925,72 грн - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
На підставі вказаної постанови Верховного Суду виконавчі провадження                     № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 838 285,63 грн (що еквівалентно                                            35 602,04 доларів США) заборгованості та 4 019,40 грн судового збору закінчені постановами головного державного виконавця Кузика І. І.                          від 05 серпня 2019 року у зв`язку зі скасуванням рішення, що підлягало виконанню.
 
У зв`язку із тим, що у рахунок погашення вказаної заборгованості стягувачу - АТ «Універсал Банк» передано у власність належне ОСОБА_1 майно вартістю 1 338 060,5 грн, державним виконавцем 14 червня 2019 року виконавчі провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1                                                         626 529,37 грн та аналогічне провадження № НОМЕР_5 про стягнення цієї самої суми з ОСОБА_2 , а також виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 43 925,72 грн та аналогічне провадження № 50483400 відносно ОСОБА_2 закінчено (у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду), про що винесені відповідні постанови.
 
23 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з вимогою про повернення їй різниці між вартістю вказаної квартири та сумою заборгованості, у рахунок погашення якої була передана квартира у власність банку. Заява залишилася без реагування.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення                                    АТ «Універсал Банк» зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі             № 910/8052/17, від 24 травня 2018 року у справі № 922/3537/17, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 31 липня 2019 року у справі                               № 910/8302/18, від 29 серпня 2019 року у справі № 212/2256/14-ц,                               від 20 листопада 2019 року у справі № 925/796/18 та від 14 травня 2020 року у справі № 903/69/18, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга АТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
 
Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
 
Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14.
 
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Встановивши, що нерухоме майно позивача було передано банку в рахунок погашення заборгованості за вартістю 1 338 060,5 грн, а загальна сума заборгованості, з урахуванням постанови Верховного Суду від 29 травня     2019 року у справі № 344/10664/15-ц, складала 673 901,09 грн, при цьому банк відмовлявся повернути ОСОБА_1 різницю, суд апеляційної інстанціїдійшов обґрунтованого висновку про стягнення заявленої позивачем суми безпідставно утриманих коштів на підставі статті 1212 ЦК України, а також сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, які допомагають поновити (визнати) порушені (оспорювані) права та вплинути на правопорушника.
 
Порушене цивільне прави чи цивільний інтерес підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
 
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки банк не зберігав безпідставно її коштів, а отримав у власність майно, тому не можна застосовувати норми статті 1212 ЦК України. 
Так, предметом позову є стягнення безпідставно збережених коштів, тобто після реалізації майна на торгах. А тому у силу норми статті 1212 ЦК України, відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у тому числі із застосуванням вимог статті 625 ЦК України, оскільки припустився невиконання саме грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження 12-14гс18).
 
Посилання заявника на те, що акт, за яким було передано у власність банку майно позивача, є чинним та не скасований, не впливає на правильність висновків апеляційного суду, яким було чітко встановлено різницю між вартістю майна та сумою заборгованості, яку банк повинен був повернути ОСОБА_1 , проте відмовився це робити.
 
Доводи заявника про неправильне нарахування апеляційним судом сум, передбачених статтею 625 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки саме з дня прийняття постанови Верховного Суду від 29 травня 2019 року судове рішення у справі № 344/10664/15-ц набрало законної сили, стала відома різниця між вартістю отриманого банком майна та сумою заборгованості,       а, отже, й у банку з`явився обов`язок з повернення безпідставно утриманої суми коштів. Зазначена норма права передбачає нарахування сум не з дати вимоги до боржника, а з дати прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня      2019 року у справі № 331/5054/15-ц (провадження № 14-164цс19).
 
Зазначений висновок також підтверджується положенням частини восьмої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
 
Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 рокузалишити без змін.
 
Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   С. Ф. Хопта